NATUR

Datum

20.9.2006

Justitieministeriet
PB 25
00023 Statsrådet
Ärende	Komplettering av utlåtande om vattenlagsarbetsgruppens	~ M I	Q
betänkande daterat 15.9.2006
Riksorganisation OM 7/021/2004	sorganisation
för miljövärd
OM 0191:00/06/06/2000
Oikeusministeriö
21. 09, 2006
02,2iii Oot.i-73'e
I punkt 5 i Natur och Miljös utl°atande (s 2) finns en hänvisning till Natur och Miljös och WWFs gemensamma förslag gällande bättre kontroll av muddringar. Dokumentet föll tyvärr bort i samband med postningen. Därför vill förbundet härmed komplettera utlåtandet med denna bilaga, som finns i såväl en finsk som en svensk version.
Högaktningsfullt,

Natur och Miljii
Anni•p>iinn ?(~
I'IN-00I00I IcL inOt r.y
Cr.) 09 612 22 90 11'"'\ X09 6I?:'..' aIU
Satnp 80001 LI ';29010
I(1.i unuucr021707(-7
o-ni,ril:
Wnw.n,nUf11rhiniljn.li
Finnish Society for
Nature and Environment

pWrapPolygonVertices8;7;(0,0);(0,17605);(12814,17605);(12814,21587);(21597,21587);(21597,0);(0,0);fBehindDocument1Bernt Nordman, verksamhetsled Natur och Miljö rf

Natur och Miljö ja WWF:n esitys
ruoppauksien sääntelystä:

NATUR RMILJÖ
Biksorgani.ati.m
(isr miljäv4rd

WWF

Alueelliset suunnitelmat
Ympäristövaikutusten arvioinnin lähtökohtana käytetään nykyisin ruoppausmassojen määrää. Suljetulla merenlandella ruoppaus kuitenkin vaikuttaa vesiekosysteemiin kielteisemmin kuin vastaava ruoppaus avoimella ulapalla. Siksi ruoppauksia pitäisi ohjata kokonaissuunnitelman avulla, määritellen korkean ja matalan riskin alueet ympäristönsuojelun kannalta. Alueellisten ympäristökeskusten tulisi laatia alueelliset suunnitelmat perusteellisten kartta- ja kenttätutkimusten pohjalta, ottaen huomioon mm. fladasuksessio sekä saastuneiden sedimenttien riskit. Tämä menettely muuttaisi myös nykyistä käytäntöä tarkoituksenmukaisemmaksi: korkean riskin alueella luvanvaraisuuden kynnys raja-arvona ruoppausmassaa (m3) olisi pienempi. Alueilla, jotka eivät sisälly ruoppauksen alueelliseen suunnitelmaan, lupa pitäisi anoa kaikille ruoppauksille. Alueellinen suunnitelma voitaisiin laatia osana vesiensuojelusuunnitelmaa.

Nykyistä pidempi ilmoitusaika
Jotta ympäristöviranomaiset voivat valvoa, neuvoa ja antaa ohjeita ruoppauksista, kaikki ruoppaukset pitää ilmoittaa etukäteen alueelliselle ympäristökeskukselle. Nykyinen kuukauden ilmoitusaika on osoittautunut Tiian lyhyeksi. Vesilain ehdotetun tarkistuksen mukaan ilmoitusaika lyhennettäisiin ainoastaan kahteen viikkoon, mikä tekisi ympäristöviranomaisten työstä entistäkin vaikeampaa. Ilmoitusaikaa tulisi pidentää niin, että ilmoitus pitäisi jättää ennen edellisen kalenterivuoden päättymistä. Silloin ympäristökeskus voisi käsitellä hankkeita laajempina kokonaisuuksina ja ottaa yhteyttä urakoitsijoihin keskustellakseen vaihtoehtoisista,ratkaisuista.

Urakoitsijoiden toimiluvat ja tutkinnot
Vaikka toimeksiantaja aina kantaa lopullisen vastuun ruoppauksesta, myös ruoppausalan tulee tuntea vastuunsa ruoppauksien ympäristövaikutuksista. Lainsäädäntöön tulisi lisätä vaatimus ruoppaajan tutkinnosta, jotta voidaan taata, että urakoitsijoilla on tarpeeksi tietoa ruoppauksien ympäristövaikutuksista ja että ympäristöhallinto voi tarjota urakoitsijoille neuvontaa. Määräaikaisia toimilupia myönnettäisiin urakoitsijoille, jotka pystyvät osoittamaan tietävänsä, miten ruoppauksen kielteiset vaikutukset voidaan pitää mandollisimman pieninä.

Ruoppaukset tulisi käsitellä ympäristösuojelulaissa
Vesilaissa ruoppausta pidetään jokamiehenoikeutena. Ruoppaus tulisi rinnastaa muuhun sellaiseen toimintaan, jolla on huomattava kielteinen vaikutus ympäristöön. Siten olisi luonnollista siirtää ruoppausta koskevat pykälät ympäristösuojelulakiin. Tarvittavat lakimuutokset voisivat myös sisältyä meneillään olevaan vesilain kokonaisuudistukseen. Kokonaisuudistuksessa ehdotetut muutokset ovat kuitenkin pikemminkin heikentäneet kuin parantaneet ruoppausten sääntelyä. Ruoppauslainsäädännöstä tarvitaan erillinen valmistelu seuraavan hallituskauden aikana.

Ympäristöministeriön toimenpiteet

a)	Kaavoituksen ohjaus rantavyöhykkeessä
Rantatonttien suuri kysyntä erityisesti Etelä- ja Lounais-Suomessa on johtanut siihen, että rantatontteina myydään myös tontteja, jotka eivät ole avoveden ääressä (mm. alueet matalan ruovikkoisen merenlanden tai fladan perukoilla). Tämä johtaa alati kasvavaan tarpeeseen ruopata rantaympäristöä. Ympäristöministeriön täytyisi täydentää maakunta- ja rantayleiskaavan ohjeita auttaakseen pitkäjännitteistä ja tarkoituksenmukaista kaavoitusta, joka ehkäisee ruoppauksen tarvetta herkillä rannikkoalueilla. Erityisen arvokkaat luontoalueet pitäisi inventoida ja merkitä maakunta- ja rantayleiskaavoihin.

b)	Ohjeita ruoppausmassojen käsittelystä
Vesilain mukaan ympäristölupaa ei tarvita läjittämiseen vesialueella, jos kyseessä on "vähäpätöisestä määrästä ruoppausmassaa". Määritelmän tulkinta ruoppausmassana (m3) ilmaistuna vaihtelee alueellisesti ja paikallisesti. Määrällisen kriteerin lisäksi pitäisi ottaa huomioon myös ruoppausmassan laatu, esim. ravinteiden määrä ja mandollinen saastuneisuus. Ympäristöministeriön ohjeissa ruoppauksesta ja ruoppausmassojen Iäjittämisestä ei kiinnitetä tarpeeksi huomiota läjittämisen rehevöittäviin vaikutuksiin, kun ruoppausmassoja läjitetään vesialueille tai niin lähelle vesirajaa, että ravinteet liukenevat veteen. Ympäristöministeriön pitäisi selventää ohjeitaan lähtökohtanaan pienimuotoisiin ruoppauksiin liittyvät erityiset ongelmat.

c)	Kokonaiskuvan luominen ongelmista
Tähän saakka ympäristöministeriö on pääasiallisesti kiinnittänyt huomiota suuriin ruoppauksiin. Ympäristöministeriön tulisi tilata Suomen ympäristökeskukselta selvitys pienimuotoisten ruoppausten vaikutuksista vedenalaiseen luontoon ja laatia toimintaohjetta ympäristösovelletuista ruoppausmenetelmistä.

pWrapPolygonVertices8;15;(17585,0);(17585,6348);(9946,6348);(9946,8549);(6337,8549);(6337,9061);(1617,9061);(1617,10046);(0,10046);(0,21598);(3377,21598);(3377,14852);(21597,14852);(21597,0);(17585,0);fBehindDocument0pWrapPolygonVertices8;23;(0,0);(0,15050);(4065,15050);(4065,20239);(6399,20239);(6399,21604);(8097,21604);(8097,16776);(9799,16776);(9799,15258);(14515,15258);(14515,14362);(21597,14362);(21597,14209);(18617,14209);(18617,10900);(21597,10900);(21597,4609);(9237,4609);(9237,3462);(2593,3462);(2593,0);(0,0);fBehindDocument0
rW:,
kaikki altis urn' kgvirtaus

kohonneey

ravinnepitoisuude . •~

. 4 i e..O	-,iir..

paika	kasviplankton 

ja

aitistummens„ 

altistummetti;
v4rtaUS
V44$a11s	i mentumineo.;,

ruoppaus	Ruoppausten ympSrlståvaikutukset 

matalissa landissa

ruovikon lstamlnen

ållyskasvr, ._ '
kasvillisuude
leväku trxt~ '
tukahtuminen
~men

Ruoppaa vähemmän - kunnioita ympäristöä enemmän!
Matalat merenlandet ja merenpohjat ovat ainutlaatuinen ja uhattu osa rannikon luontoa
Matalat merialueet muodostavat ainutlaatuisen kokonaisuuden Itämeren rannikolla. Maankohoaminen näkyy parhaiten rannikkoalueilla jatkuvana suksessiona. Avoimet merenlandet muuttuvat yhä eristäytyneemmiksi vesialueiksi - fladoiksi, kluuvifiadoiksi, kluuveiksi ja kluuvijärviksi - jotka lopulta kasvavat umpeen ja yhdistyvät ympäröiviin maa-alueisiin.

Rannan ja meren välissä matalat rannikkovedet toimivat
•	suodattimena ravinteille, jotka kulkeutuvat maa-alueilta ja kuormittavat merta
•	tuottoisina ravinteikkaina vesinä, joiden biologinen monimuotoisuus on suuri
•	runsaan kasvillisuuden alueina sekä elinympäristönä pohjaeläimistölle ja kasvillisuuden seassa eläville eläimille
•	kutualueina ja suojapaikkoina ahvenelle, hauelle sekä karppikaloille ja
•	ruoanhakupaikkana linnuille

Miksi ruopataan?
Pienimuotoisten ruoppausten tarkoituksena on useimmiten parantaa uinti- ja veneilymandollisuuksia rannan välittömässä läheisyydessä. Veneilyreittejä, pienvenelaitureiden ympäristöä ja uimapaikkoja ruopataan, ja rannoilta ja ympäröivien vesistöjen suilta poistetaan tiheää vesikasvillisuutta. Pienimuotoisten ruoppausten tarve on kasvanut, koska vapaa-ajan asutusta suunnitellaan yhä enemmän sopimattoman matalille rannoille. Pienimuotoisia ruoppauksia hyödynnetään myös vesiensuojelussa. Kalojen tuhottujen kutualueiden kunnostaminen voi vaatia ruoppaamista, jotta kalojen vaellusreitti voidaan palauttaa ennalleen, tai joen laskun patoamista, jotta tarpeeksi korkea vesitaso voidaan varmistaa kluuvissa. Kalojen poikastuotantoalueilla puolestaan saatetaan niittää kasvillisuutta. Pohjasta voidaan myös poistaa saastuneita (myrkyllisiä tai ravinteikkaita) sedimenttikerroksia, jotta vesialueen laatu sekä käyttökelpoisuus parantuisivat.

Mitä ruopatessa tapahtuu?
Ravinteet ja mekaaniset toimenpiteet kuten ruoppaus, veneliikenne, tiepenkereiden rakentaminen, ojitus ja salaojitus kuormittavat matalia rannikkovesiä voimakkaasti. Nämä toimenpiteet järkyttävät ekosysteemin luonnollista omaa tasapainoa. Pohjasedimenttiin kertyneet ravinteet sekoittuvat veteen ruoppauksen yhteydessä tai vilkastuneen moottoriveneliikenteen seurauksena, mikä edelleen lisää rehevöitymisen kielteisiä vaikutuksia. Ihminen ei usein halua hyväksyä luonnollista kehitystä rantaympäristössä, toisin sanoen maankohoamista, vaan yrittää toimia sitä vastaan ruoppaamalla.

Ruoppauksen ympäristö vaikutukset matalissa landissa
Ruoppaus, moottoriveneliikenne ja ruovikon poistaminen lisäävät merialueen alttiutta tuulen vaikutukselle ja muuttavat virtausolosuhteita. Ihmistoiminta aiheuttaa ympäristövaikutuksia matalilla merialueilla. Vesi samenee, valaistusolosuhteet huonontuvat ja vapautuneet ravinteet edistävät kasviplanktonin, päällyskasvuston ja rihmalevien tuotantoa suurempien vesikasvien kustannuksella. Kasvillisuus tuhoutuu, mikä vaikuttaa kielteisesti eläin yhteisöön.
Myös haitta-aineet rikastuvat sedimentteihin. Jokisuistoissa sekä vene- ja laivatelakoiden läheisyydessä sedimentin haitta-ainepitoisuudet ovat erityisen korkeita. Ruoppaus saa
sedimenttiin sitoutuneet raskasmetallit, ravinteet ja muut haitta-aineet liikkeelle. Haitallisimpia aineita ovat orgaanisiin tinayhdisteisiin kuuluva TBT (tributyylitina), dioksiinit ja kloorifenoolit. TBT-yhdisteet ovat orgaanisista tinayhdisteistä kaikkein kertyvimpiä ja sekä akuuttisesti että kroonisesti pysyviä. Dioksiinit ovat lähes kaikkialla luonnossa tavattavia myrkyllisiä orgaanisia klooriyhdisteitä, joita syntyy pääasiassa teollisuuden ja liikenteen päästöistä sekä jätteenpolton lopputuotteena.
Julkaisun "MUDDRA MINDRE med mera miljöhänsyn! Konsekvenser av muddring i grunda havsområden" (ruotsiksi) voi tilata Natur och Miljön toimistosta: Annankatu 26, 00100 Helsinki, puh: (09) 6122 290, sähköposti: nom@naturochmiljo.fi.

WWF

Natur och Miljö och WWF kräver bättre ._ ' NATUR
kontroll av muddring:	®~uLJ~
far miljövård
Regionala översiktsplaner
Bedömningen av miljöeffekterna utgår i dag ifrän kvantiteten muddermassor. En muddring i en instängd havsvik har dock större negativa effekter pä vattenekosystemet an motsvarande muddring vid en öppen fjärd. Därför bör muddringsverksamheten styras med hjälp av helhetsplanering, där man definierar högrisk- och lågriskomräden ur miljöskyddssynvinkel. En dylik s. k. översiktsplan borde uppgöras av de regionala miljöcentralerna utgäende frän systematiska kart- och fältundersökningar med beaktande av bl.a. fladasuccessionen samt risken för förorenade sediment. Detta verktyg kan även göra tillständssystemet mer ändamålsenligt: Pä högriskområden kunde tröskeln (gränsvärde som m3 muddermassa) för miljötillständsplikt vara iägre an på lägriskområden. På omraden, som inte omfattas av en översiktsplan för muddring, skulle alla muddringar vara tillståndsbelagda. Oversiktsplanen kunde uppgöras som en del av vattenvärdsplanerna.
Längre anmälningstid
För att miljömyndigheterna skall ha en reell möjlighet att övervaka, ge råd och anvisningar om planerade muddringar, bör samtliga muddringar anmälas på förhand till den regionala miljöcentralen. Den nuvarande anmälningstiden pä en mänad har visat sig vara för kort. Enligt förslaget till revidering av vattenlagen skulle anmälningstiden förkortas till endast tvä veckor, vilket skulle göra miljömyndigheternas arbete ännu omöjligare. I stället borde anmälningstiden förlängas så, att anmälningen skulle lämnas in före utgängen av föregående kalenderär. Då kunde miljöcentralen analysera större helheter och i god tid kontakta entreprenörerna för aft diskutera olika alternativa Iösningar.
Llcens för entreprenörer
Aven om det slutliga ansvaret för muddringar alltid ligger hos uppdragsgivaren, bör muddringsbranschen ta ett större ansvar för miljökonsekvenserna av det arbete som utförs. För aft säkerställa att entreprenörerna har tillräckliga kunskaper om miljöanpassad muddring och för att miljöförvaltningen skall kunna erbjuda rådgivning, bör licenskrav införas i lagstiftning. Tidsbundna licenser skulls beviljas åt entreprenörer med dokumenterade kunskaper i hur man minimerar negativa miljöeffekter vid muddring.
Överföring av handiäggningen till miljöskyddslagen
Vattenlagen behandlar muddring som en del av allemansrätten. Det at. dags att jämställa muddringar med annan verksamhet med betydande negativ miljöpäverkan. Därmed yore det naturligt att flytta över muddringsparagraferna till miljöskyddslagen. De nödvändiga lagändringarna kunde även ingä i pågäende helhetsreformen av vattenlagen, men beredningen hittills har snarare försämrat an förbättrat regleringen av muddringar. En särskild beredning av muddringslagstiftningen under nästa regeringsperiod yore därför en bra lösning.

Miljöministeriets åtgärder

a)	Styrning av markplanering i strandzonen
Den stora efterfrågan pä strandtomter speciellt i södra och sydvästra Finland leder till att även tomter utan tillgång till öppet vatten, bl.a. omräden längt inns i en grund vassbevuxen havsvik eller invid en flada, säljs som "strandtomter" Detta leder till ett ständigt ökande behov av ingrepp i mark- och strandmiljön och förutsäfter i mänga fall muddring. Miljöministeriet bör komplettera anvisningarna för landskaps- och strandplaner för att främja en Iängsiktig och ändamålsenlig markplanering, som även skulle motverka behovet av muddring i känsliga kustmiljäer. Speciellt värdefulla naturomräden borde inventeras och märkas ut i landskaps- och strandgeneralplaner.
b)	Anvisningar gällande behandling av muddermassor
Enligt vattenlagen behövs inte miljötillstånd för dumpning pä vattenområden om det endast är frågan om "obetydliga mängder muddermassa". Tolkningen av vad detta innebär i m3 muddermassa varierar regionalt och lokait. Förutom detta kvantitativa kriterium borde hänsyn även tas till muddermassans kvalitet, t.ex. näringsämnen och eventuella föroreningar. Miljäministeriets anvisningar för muddring och deponering av muddermassor fäster inte tillräcklig uppmärksamhet vid de eutrofierande effekterna av deponering pä vattenomräden slier sä nära vattenlinjen, att näringsämnena urlakas. Miljöministeriet bör förtydliga sina anvisningar utgäende frail de särskilda problemen med smäskaliga muddringar.
c)	Skapa helhetssyn om problemen
Hittills har miljöministeriet i bl.a. sina anvisningar huvudsakligen fäst uppmärksamhet vid större muddringar. Miljöministeriet bör av Finlands miljöcentral beställa en utredning av de småskaliga muddringarnas sammantagna effekter på undervattensnaturen och utarbeta riktlinjer för miljöanpassad muddringsteknik.

pWrapPolygonVertices8;17;(0,0);(0,9719);(20293,9719);(20293,10852);(5487,10852);(5487,11625);(2380,11625);(2380,13199);(2232,13199);(2232,13301);(688,13301);(688,13789);(37,13789);(37,21597);(21599,21597);(21599,0);(0,0);fBehindDocument1MUDDRA MINDRE med mera miljöhänsyn!
Grunda havsvikar och havsbottnar – en unik och hotad del av kustnaturen
De grunda havsomrädena Iängs Östersjöns kust utgör en unik helhet. Vid kusten kommer Iandhöjningen tydligast till uttryck i den ständigt pågående successionen frAn öppna havsvikar till alit mer isolerade avsnörningsstadier – flador, gloflador, glon och glosjöar – vilka siutligen växter halt igen och smälter samman med de omgivande landområdena.
På gränsen mellan land och hav fungerar de grunda kustvattnen som:
•	filter för den näring som belastar havet frAn land
•	näringsrika högproduktiva vatten med stor biologisk mängfald
•	vegetationsrika zoner som, utgör jaktmarker för bottendjur och för djur som lever på och av växter
•	lekplats och barnkammare för abborre, gädda och olika karpfiskar
•	födosökningsplats för fäglar

Varför muddrar man?
Småskaliga muddringar inbegriper vanligen ätgärder som syftar till att förbättra förutsättningarna för simning oiler båttrafik i strandens absoluta närhet. Det kan betyda muddring av mindre båtleder eller öppnande av lokaler som håller på att isoleras, fördjupning av strandpartier i förbindelse med småbåtsbryggor eller badplatser i grunda vikar samt borttagande av tät vattenvegetation vid stränder eller vid utiopp till omgivande vattenomräden. I takt med att alit tier olämpliga stränder planeras för fritidsbostäder har behovet av småskaliga muddringar ökat dramatiskt. Småskalig muddring utnyttjas även för olika former av vattenvård. Restaurering av förstörda fiskiekplatser kan behöva försiktig grävning för att återställa fiskarnas vandringsleder, fördämning av utlopp för aft säkra en tillräckligt hög vattennivå i ett glo, eller slåtter av vegetation i yngelproduktionsområden. Vattenvärd kan även innebära avlägsnande av förstörda (giftiga alter näringshaltiga) sedimentlager med avsikt att förbättra vattenomrädets kvalitet och användbarhet.

Vad 'minder när man muddrar?
Grunda kustvatten belastas kraftigt av näringsämnen och störs av mekaniska ingrepp som muddring, båttrafik, vägbanksbyggen, dikning och dränering som rubbar ekosystemens naturliga balans. Näring som samlats i bottensediment rörs upp vid muddring eller till följd av ökad motorbåtstrafik, vilket ytterligare förstärker de negativa effekterna av ävergödning. Människan vill into alltid acceptera den naturliga utvecklingen i strandmiljön, dvs: landhöjningen, utan försöker motarbeta den genom muddring.
Mlljöpåverkan av muddringar i grunda vikar
Miljökonsekvenser i grunda havsmiljöer har sift ursprung bl.a. i verksamhet som ökar havsomrädets vindexponering och cirkulationsförhällanden: muddring, motorbätstrafik och borttagande av vass. Vattnet blir grumligt, Ijusförhällandena försämras och frigjord näring gynnar produktionen av växtplankton, påväxt- och tråd‑
alger på bekostnad av större vattenväxter.	FCaottuoa r`,~ ; • ':;~""yi. ~;w~ ~	= ~ a ; ~'
Vegetationen släs ut, vilket far negativa	"«;""'A
"~"
~
konsekvenser för djursamhällena.	~,,
Avon skadliga ämnen anrikas i sedimenten. I åmynningar och i närheten av bat- och fartygsdockor är koncentrationen av skadliga ämnen i sedimenten särskilt hög. Tungmetaller, närsalter och andra skadliga ämnen, som är bundna i sedimentet, sätts i rörelse vid muddringar. Till de skadligaste ämnena hör den organiska tennföreningen TBT (tributyltenn), dioxiner och
kiorfenoler. Av de organiska tennföreningarna är TBT-föreningarna de most bioackumulerande samt bade akut och kroniskt stabila. Dioxiner är organiska klorföreningar som påträffas nästan överallt i naturen. Dioxiner bildas i huvudsak av utsläpp frAn industrier och trafiken samt vid avfallsförbränning.
Publikationen "MUDDRA MINDRE med mera miljöhänsyn! Konsekvenser av muddring i grunda havsomräden" kan beställas frAn Natur och Miljös kansli: Annegatan 26, 00100 Helsingfors, tfn: (09) 6122 290, e-post: nom@naturochmiljo.fi