A

Oikeusministeriö PL 25
00023 VALTIONEUVOSTO

HÄMEEN YMPÄRISTÖKESKUS
28.10.2004	HAM-2004-J-42-10 YVO/yse82A/04
ORKE ! iS ° ,!!	,-R„
2 9 10
aa	_ .._~;	c2c c )t C1AO'~1i oc/o'/ö f2coc
Viite: Oikeusministeriön lausuntopyyntö 30.7.2004, OM7/021/2004

LAUSUNTO VESILAKITOIMIKUNNAN MIETINNÖSTÄ
Hämeen ympäristökeskus esittää vesilakitoimikunnan mietinnöstä lausuntonaan seuraavaa. Vesilain uudistaminen on tarpeen ja jatkovalmistelua on kiireellisesti jatkettava.

Lukukohtainen pykälien numerointi on vaikeaselkoinen ja turha. Selkeyden lisäämiseksi lukukohtaisesta pykälänumeroinnista tulee siirtyä pykälien juoksevaan numerointiin.

Ehdotuksessa esitetään mm. viemäröinnin ja jäteveden käsitteiden poistamista vesilaista (ks. 5:13 § perustelut). Ehdotus on kannatettava. Viemäröinnin käsite tulee lisätä ympäristönsuojelulakiin ja jäteveden käsite tulee sitä vastoin lisätä jätelakiin, jota jo nyt sovelletaan nestemäisiin jätteisiin.
1 luku. Yleiset säännökset

1 §. Lain tavoitteena tulisi olla ehdotuksessa mainittujen lisäksi seuraavaa: Parantaa kansalaisten mandollisuuksia vaikuttaa ympäristöä koskevaan päätöksentekoon. Myös sosiaalinen kestävyys ja vesiluonnon monimuotoisuus tulisi mainita tavoitteissa.

2 §. Lupa-asioita ratkaistaessa on noudatettava myös mitä ympäristönsuojelulaissa (86/2000), jätelaissa (1072/93) ja kemikaalilaissa (744/1988) säädetään. Tämä on erityisen tärkeää, koska lupaharkinnan yleisten edellytysten (3:4 §) perustelujen mukaan luvan harkinta perustuisi lain 1 luvan 2 §:n yleissäännökseen.

2 §. Vesilain mukaisten hankkeiden suhdetta kaavoitukseen tulee tiivistää. Alueen käyttö-tarkoitus tulee ottaa jatkossa paremmin huomion. Lisätään säännökseen tarkennus seuraavasti: Lupa-asiaa ratkaistaessa on otettava huomioon oikeusvaikutteinen kaava ja toimintaa ei saa sijoittaa asemakaavan vastaisesti.

7 §. Lain valvontaviranomaisia ovat sekä kunta että alueellinen ympäristökeskus. Työnjako on käytännössä osittain selkiintymätön ja käytäntö ei ole valtakunnallisesti yhtenäinen. Olisiko mandollista selkeyttää työnjakoa?

2 luku. Yleiset velvollisuudet ja rajoitukset
Puhelin 020 490 103	Birger Jaarlin katu 13	Kauppakatu 11 C
e-mail: etunimi.sukunimi@ymparisto.fi	PL 131, 13101 HÄMEENLINNA	PL 29, 15141 LAHTI
kirjaamo.ham@ymparisto.fi	Faksi 020 490 3820	Faksi 020 490 3950 www.ym pa risto.fi/h am

2/4
8 §. Veden vapaata juoksua norossa ja ojassa ei saa estää alapuolella asuvan vahingoksi. Sama lausuma tulisi koskea myös yläpuolista osaa salaojituksen ym. johdosta.

14 §. Ympäristökeskukselle on annettava tieto toimenpiteestä 14 päivää ennen toimenpiteeseen ryhtymistä. Ilmoituksen käsittelylle on varattava kohtuullinen käsittelyaika. Nykyinen käytäntö (30 päivää) on osoittautunut joissain tapauksissa liian lyhyeksi. Ilmoituksen jättämisen määräaika tulee olla vähintään 60 vrk. Tiedonantovelvollisuus tulee muuttaa todelliseksi ilmoitusmenettelyksi. Lisätään tätä koskeva säännös (ks. seuraava).

14b §. Ilmoituksen käsittelyä tulee selkeyttää. Ehdotukseen tulee lisätä seuraava säännös: Viranomainen voi ilmoituksen nojalla antaa päätöksen, jossa voidaan antaa tarvittavia määräyksiä toiminnan järjestämisestä ja valvonnasta. Asiasta säädetään tarvittaessa tarkemmin asetuksella (vrt YSL:n PIMA-ilmoituksen käsittely).
3 luku. Luvanvaraiset vesitaloushankkeet
Pintaveden oton lupavelvollisuutta on selkiytettävä

Luvan myöntämisen esteistä on poistettu nykyisen vesilain 9 luvun 8 §:ssä oleva kohta, jonka mukaan lupaa ei voi myöntää, jos siitä aiheutuu mm. YSL:n 8 §:ssä mainittu seuraus eli pohjaveden laadun vaarantuminen. Tämä puute on syytä korjata.

5 §. Luvan myöntämisestettä tulee tarkentaa ja säännöksen perusteluja muuttaa niin, että säännöstä sovelletaan jatkuvasti, eikä se vain olisi poikkeussäännös. Näin 5 § antaa todelliset rajat 4 §:n mukaiselle intressivertailulle. Ylipäätänsä intressivertailun soveltamista kaikkiin ehdotettuihin vesilain mukaisiin hankkeisiin tulisi vielä tutkia tarkemmin. Hankkeiden vaikutusten tarkastelu tulee ulottua myös muihin alueella oleviin toimintoihin. Tämän vuoksi lisätään säännökseen toteamus: Haitallisia vaikutuksia ei saa aiheutua hankkeesta yksinään tai yhdessä muiden toimintojen kanssa. Lisäksi luvan myöntämisesteenä tulisi mainita selvyyden vuoksi myös merkittävä ympäristön pilaantuminen.

5 §. Valtioneuvoston poikkeuslupa -toimivalta pitää kokonaan poistaa (vrt. 11:20 §). Poikkeamislupamenettelylle ei ole perusteita.

5b §. Ehdotukseen tulee lisätä säännös, että hanke ei saa olla ristiriidassa valtakunnallisiin suunnitelmiin ja ohjelmiin sisältyvien velvoitteiden kanssa.

11§. Mikäli ympäristölupavirasto päättää tarkkailuvelvoitteesta lupapäätöksessään, on tarkkailusta oltava riittävän yksityiskohtainen kuvaus lupahakemuksessa jo siinä vaiheessa, kun alueellinen ympäristökeskus antaa hakemuksesta lausuntoa. Muussa tapauksessa ympäristölupaviraston tulee siirtää tarkkailuvelvoitteen (tarkkailusuunnitelman) hyväksyminen alueelliselle ympäristökeskukselle. Selkein menettelytapa olisi, että ympäristölupavirasto hyväksyisi tarkkailusuunnitelman. Alueellinen ympäristökeskus taas voisi hyväksyä tarkkailu-suunnitelman muutokset silloin, kun ne eivät vaadi suunnitelman uusimista kokonaan.

20 §. Lupamääräysten tarkistamisen kynnystä tulee alentaa. Lisätään pykälän yhdeksi kohdaksi: Olosuhteet ovat luvan myöntämisen jälkeen olennaisesti muuttuneet. Lisäksi poistetaan turhana yksi kohdassa oleva toteamus "ja joita ei muutoin voida riittävästi vähentää"

3/4
2 §. Pykälän otsikko on vesialueen omistajan oikeus vedenottoon (kts. vesialueen määritelmä). Pykälässä puhutaan kuitenkin pohjaveden ottamisesta, joka kohta on siis väärässä pykälässä väärän otsikon alla.

7 §. Lupa voidaan myöntää toistaiseksi, kuten tähänkin saakka. Luvassa on kuitenkin määriteltävä ajankohta tai muu kynnys, jonka kohdalla on jätettävä uusi hakemus lupamääräysten tarkistamiseksi.

11 §, 12 §. Suoja-aluemääräysten käyttöalaa ja mandollisuuksia tulee lisätä. Määräykset tulisi voida rinnastaa kaavamääräyksiin.

5 luku, Ojitus

6 §. Muusta kuin vähäisestä ojituksesta tulee tehdä ilmoitus. Näin epämääräisistä määritelmistä tulisi päästä eroon.

9 §. Eräiden ympäristölupien yhteydessä saattaa olla tarve oikeuttaa myös ojituksen järjestämiseen toisen maalla. Säännökseen tulee lisätä 5:13 § mallin mukaisesti maininta: Ympäristölupaan liittyvän asian yhteydessä oikeuden antaa kuitenkin ympäristönsuojelulain 31 §:ssä tarkoitettu viranomainen.

14 §. Tarkastus -käsitettä tulee laajentaa koskemaan myös tilanteet, jolloin asianosaiset eivät ole paikalla.

18 §. Päätösharkintaan on lisättävä: Lupaviranomaisen on muutoinkin otettava huomioon mitä yleisen ja yksityisen edun turvaamiseksi säädetään.

20 §. Pykälä poistettava (valtioneuvoston käsittely). 14 luku, Valvonta ja hallintopakko

2 § Alueellisen ympäristökeskuksen valvontaan liittyviä toimivaltuuksia on lisättävä ja valvontakäytäntöjä selkeytettävä. Hallintopakon käyttömandollisuus on syytä siirtää lupaviranomaiselta valvontaviranomaiselle. Aluekeskukselle tulisi olla mandollisuus antaa tarkastuksen nojalla muuta kuin luvanvaraista toimintaa koskeva määräys (vrt YSL 85 §). Lisäksi
myös alueellisen ympäristökeskuksen virkamiehellä tulisi olla mandollisuus välittömän määräyksen antamiseen tarkastuskäynnillä.

2 §. Hallintopakon käyttö ja ilmoitus poliisille ovat vaihtoehtoisia. Kuitenkin näiden menettelyjen tavoite ja lopputulos ovat erilaiset ja niitä tulisi voida sen vuoksi käyttää samanaikaisesti.

2 § kohta 3. Rikosasioissa on syytä säilyttää sama ilmoituskynnys kuin YSL 94 §:ssä. 16 luku. Rangaistussäännökset

3 §. Rikoskuvauksiin on tehtävä seuraava lisäys. Vesilain mukaisena rikkomuksena tai vaihtoehtoisesti luparikkomuksena (16:2 §) on pidettävä, joka tahallaan tai huolimattomuudesta toimii vastoin viranomaiselle antamaansa ilmoitusta tai laiminlyö viranomaisen määräykseen perustuvan velvollisuutensa.

18 Luku. Erinäisiä säännöksiä

Harri Mäkelä

+r

4/4
5 § Tutkimuslupien siirtäminen ympäristölupavirastolle ei tunnu tarkoituksenmukaiselta, eivätkä pykälän perustelut riittäviltä, koska nykyisin kuntakohtaisissakin pohjavesiselvityshankkeissa joudutaan usein ympäristönsuojeluviranomaisten päätöksiä käsittelemään Korkeimmassa hallinto-oikeudessa ennen lainvoimaisen tutkimuslupapäätöksen saamista. Yleisenä suuntauksena on päätösten tekeminen mandollisimman lähellä kansalaisia.

Tärkeätä ja ajankohtaista olisi selkiinnyttää tutkimusluvan hakemisen tarpeellisuuden kynnystä ja ottaa käyttöön myös kuulutusmenettely. Pohjavesiselvityksiin liittyvien perinteisten kairausten ja pohjavesiputkien asentamiselle on tarpeen saada maanomistajien lupa, mutta nykyään selvitysten alkuvaiheessa, ennen kairauksia ja antoisuuspumppauksia, tehdään usein hyvin laaja-alaisia selvityksiä, joissa ei maastoon mitään reikiä eikä asenneta putkia, esim. maatutkaluotausta ja painovoimamittauksia sekä vesimäärämittauksia siivikolla mm. lähdepuroista.

Luvan tarpeellisuus näissä alustavissa selvityksissä on epäselvä ja aiheuttaa monesti erittäin suuren ylimääräisen työmäärän, kun lakia kirjaimellisesti noudatetaan. Kuulutus- tai tiedotusmenettelyn käyttöönotto näissä tapauksissa nopeuttaisi hankkeiden toteuttamista ja selkiinnyttäisi lain tulkintaa ja samalla alueen asukkaat ja maanomistajat saisivat runsaasti oikeata tietoa vireillä olevista hankkeista.

19 luku. Voimaantulo- ja siirtymäsäännökset

Vanhojen lupien uusimiseen olisi mietittävä sopiva järjestelmä. Tehtävä ei ole helppo, kun ajatellaan lupien määrää ja kirjoa. YSL:n puolen kokemukset ruuhkista on hyvä ottaa huomioon eikä varmaankaan samankaltaista systeemiä kannata luoda. Seuraavassa ehdotus:

2 §. Säännöstä tulee tarkistaa niin, että vanhojen lupien arviointi (lupatarpeen harkinta) voidaan tarvittaessa käynnistää haitankärsijän tai valvontaviranomaisen aloitteesta. Tarvittaessa valvontaviranomainen voi velvoittaa toiminnanharjoittajan hakemaan lupaa määräajassa. Päätökseen, jolla on velvoitettu hakemaan lupaa, ei saa hakea muutosta erikseen.

3 §. Vanhojen lupien valvonnan lisäksi myös lupamääräysten tarkistamista koskevaa pykälää (3:20 §) on voitava soveltaa vanhoihin päätöksiin.
Johtajan sijainen, yliarkkitehti
Biologi