Oikeusministeriö
PL 25
00023 Valtioneuvosto

	
Päiväys/Datum 	29.10.2004	
Dnro/Dnr	LOS-2004-J-71-90	
Viite /Hänvisning	Oikeusministeriön lausuntopyyntö 30.7.2004	
Asia/Ärende	Vesilakitoimikunnan mietintö 16.6.2004	

Lounais-Suomen ympäristökeskus esittää lausuntonaan Vesilakitoimikunnan mietinnöstä seuraavaa:

Lounais-Suomen ympäristökeskus pitää vesilakitoimikunnan laatimaa vesilakiluonnosta voimassa olevaan vesilakiin verrattuna rakenteellisesti selkeämpänä ja helpommin luettavana. Lain alussa esitetty kaikille vesitaloushankkeille yhteinen sääntely ja tämän jälkeen olevat hankekohtaiset luvut selkeyttävät lain rakennetta. Seuraavassa on esitetty Lounais-Suomen ympäristökeskuksen pykäläkohtaiset kommentit lakiluonnokseen:

1 luku  Yleiset säännökset

3 §
Virtaavien vesien osalta annetut valuma-alueen pinta-alaan perustuvat määritelmät helpottavat vesistötulkintaa rajatapauksissa nykyiseen verrattuna. Ojan määritelmä tosin puuttuu kokonaan. Järven ja lammen osalta tulisi sen sijaan esittää selvät pinta-alarajat (esim. järvi vähintään 3 ha, lampi 0,3-3 ha, keskivedenkorkeuden aikana).

Vesivoiman määritelmä olisi tarpeen tarkistaa. Vesivoimalla ei perinteisesti ole tarkoitettu tehoa, vaan energiantuotantomuotoa, jonka kapasiteetti /arvo voidaan laskea keskivirtaaman ja putouskorkeuden avulla.  

Uuden lain perustelujen mukaan vesistön määritelmään sisältyisivät myös esimerkiksi pohjaveteen hydrologisesti yhteydessä olevat, sorakuoppiin syntyneet lammikot. Määritelmää olisi edelleen tarpeen tarkentaa sorakuoppiin syntyneiden lammikoiden osalta esimerkiksi lammikon koon tai muodostumisajan perusteella.

6 §
Kolmannen momentin viittaus 2 momentissa säädettyyn sijaintiin lienee turha, koska 2 momentissa säädetään varsinaisesti valtaväylän leveydestä eikä sijainnista. Vastaava korjaus olisi tehtävä myös lakiehdotuksen yksityiskohtaisiin perusteluihin. 

2 luku  Yleiset velvollisuudet , oikeudet ja rajoitukset 

6 ja 14 §
Ympäristökeskus esittää, että 2 luvun 6 §:n 1 momentin tarkoittama ilmoitus on tehtävä paikalliselle valvontaviranomaiselle kuntaan vähintään 30 vuorokautta ennen töiden aloittamista. Kunnan valvontaviranomainen asiaan tutustuttuaan toimittaa ilmoituksen edelleen alueelliselle ympäristökeskukselle. Lounais-Suomen ympäristökeskuksen alueella toimitaan nykyisin ruoppaustöiden ilmoittamisessa siten, että ilmoitus on tehtävä aina, kun kyseessä on koneellinen ruoppaus. Työn tekijä/teettäjä toimittaa vesirakennustyöilmoituksen kunnan valvontaviranomaiselle, joka voi nykyisen lain nojalla käsitellä merkitykseltään vähäiset hankkeet. Isojen ja vaikutuksiltaan merkittävien ruoppaushankkeiden, esimerkiksi Natura- ja muita suojelualueita sisältävät hankkeet, osalta kunta toimittaa ilmoituksen edelleen Lounais-Suomen ympäristökeskukseen, jossa arvioidaan hankkeen luvan tarve. Kunnan valvontaviranomainen voi toimittaa niin halutessaan kaikki ilmoitukset ympäristökeskukselle. Menetelmä on osoittautunut varsin hyvin toimivaksi, koska tällöin kuntakin pysyy ajan tasalla omalla alueellaan suoritettavista töistä. Lounais-Suomen ympäristökeskus esittääkin, että uudessa vesilaissa säädettäisiin ilmoituksen vastaanotto ensi vaiheessa kunnalle ja sitä kautta alueelliselle ympäristökeskukselle. Ruoppaustöitä koskevat menettelytavat (ilmoituskäytännöt, lupaharkinta) tulisi yhtenäistää 5 luvun 6 §:ssä käsiteltävien ojitusasioiden kanssa. 

Ympäristökeskus esittää 2 luvun 6 §:n 2 momenttia muutettavaksi niin, että ruoppausmassan sijoittamiseen toisen vesialueelle on hankittava vesialueen omistajan kirjallinen suostumus niissä tapauksissa, kun ruoppausmassan sijoittamiseen ei tarvita 3 luvun 2 §:n mukaan ympäristölupaviraston lupaa. Ympäristökeskuksen tietoon on tullut useita riitatapauksia, joissa vesialueen omistaja on ollut tietämätön vesialueelleen tehtävästä läjityksestä, koska ruoppaus tapahtuu toisen vesialueella.
 
8 §
Tähän pykälään tulisi lisätä maininta ympäristölupaviraston luvan tarpeesta (tai viittaus 3 luvun 2 §:ään), kun ojaa tai noroa muutetaan ilman asianomaisen suostumusta, ja siitä aiheutuu vahinkoa toisen maalle.

9 §
Lounais-Suomen ympäristökeskus esittää luonnontilaisten purojen ottamista mukaan suojeltaviin vesiluontotyyppeihin viitaten toimikunnankin esittämiin suojeluperusteisiin lakiehdotuksen yksityiskohtaisissa perusteluissa.

14 §
Ilmeisesti 3) –kohdan perusteella tulisi ilmoitus tehdä myös veden ottamisesta kastelutarkoitusta varten. Tällöin määritelty raja-arvo 100 m3/vrk ei ehkä ole relevantti.

3 luku  Luvanvaraiset vesitaloushankkeet

3 § 
Nykyisen vesilain mukaan maa-ainesten ottamisen seuraukset ratkaisevat luvan tarpeen eikä ainesten käyttötarkoituksella ole merkitystä. Uudessa vesilakiluonnoksen 3. luvun 3 §:n 8-kohdassa tavanomainen maa-aineksen kotitarvekäyttö vesialueen pohjasta on jätetty aina luvanvaraisten vesitaloushankkeiden ulkopuolelle. Kuitenkin esimerkiksi vanhoilla soranoton seurauksena syntyneillä lammikkoalueilla vähäinenkin maa-ainesten kaivu saattaa edellyttää pohjaveden pinnan alentamista pumppaamalla, mikä voi aiheuttaa merkittävää haittaa esimerkiksi vieressä olevan vedenottamon käyttökelpoisuudelle. Tämän vuoksi uutta säännöstä olisi tarpeen tarkentaa siten, että tavanomaisen kotitarvekäytön seuraukset arvioidaan myös vesilakiluonnoksen 3. luvun 2 §:n mukaisen yleisen luvanvaraisuuden kannalta.

5 §
Vesilakitoimikunnan muistion mukaan pohjaveden tai muiden vesien pilaamista koskevaa sääntelyä ei ehdoteta muutettavaksi. Uuden vesilakiluonnoksen 3. luvun 5 §:stä on kuitenkin jätetty pois viittaus ympäristönsuojelulain 8 §:n tarkoittamiin seurauksiin. Pohjavesien osalta pohjaveden muuttamiskielto ja siihen liittyvä pohjaveden ehdoton pilaamiskielto ovat nykyisen lain perusperiaatteita, joiden muuttaminen tarkoittaa merkittävää muutosta pohjavesien suojelun kannalta. Uuteen lakiin tulisi lisätä poisjätetty viittaus ympäristönsuojelulain 8:n tarkoittamiin seurauksiin. 

Pohjavesien osalta ehdottoman luvan myöntämisen esteen muodostavat seuraukset on määritelty nykyisen vesilain 9. luvun 8 §:ssä, joka on vesilain 2. luvun 5 §:n pohjavesioloihin sovitettu rinnakkaissääntö. Säännön mukaan toimenpiteeseen ei saa myöntää lupaa, jos toimenpiteestä aiheutuu vesilain 2. luvun 5 §:ssä tarkoitettu seuraus tai ympäristönsuojelulain 8 §:ssä (pohjaveden pilaamiskielto) tarkoitettu seuraus. Pinta- ja pohjavesiä ei voi suoraan rinnastaa toisiinsa, koska niiden esiintyminen, muodostumisolosuhteet, käyttäytyminen, käyttömuodot, suojelutarpeet ja ennallistamismahdollisuudet poikkeavat toisistaan olennaisesti.
	
Kuten HE 84/1999 ympäristö- ja vesilainsäädännön uudistamisesta toteaa, pohjaveden pilaamiskiellon valvonta jakautuu ympäristönsuojelulain ja vesilain kesken. Ympäristönsuojelulakiin siirtynyt YSL 8:n mukainen pohjaveden pilaamiskielto koskee vain päästöstä johtuvaa pohjaveden laadullista pilaantumista.  Vesilain 1. luvun 18 §:n pohjaveden muuttamiskiellon soveltamisalaan kuuluu pohjaveden laadullinen ja määrällinen muutos, joka johtuu muusta kuin päästöistä. Tällainen pilaantuminen voi syntyä esimerkiksi soranoton yhteydessä pohjaveden pinnanvaihteluiden ja virtausolosuhteiden muuttumisen vuoksi. Myös ojitukset tai rakentaminen saattavat aiheuttaa ilman päästöä tilanteen, jossa huonolaatuista pintavettä purkautuu pohjavesiesiintymään pohjaveden pilaamiskiellon tarkoittamin seurauksin.

Vesilakikomitean muistion mukaan poikkeamismahdollisuus ehdottomasta luvan myöntämisen esteestä ei koskisi poikkeamista vedenottoon liittyvissä hankkeissa pohjaveden laadun heikentämiskiellosta. Uudessa vesilakiluonnoksessa ei kuitenkaan ole erillistä säännöstä, joka kieltäisi pohjaveden heikentämiskiellosta poikkeamisen. Vedenoton lisäksi pohjaveden pilaantumista saattaa aiheutua muistakin vesitalousasiana käsiteltävistä hankkeista, kuten tiehankkeista tai ympäristönsuojelulain mukaisen lupamenettelyn vaativista kaivosten tai kaatopaikkojen perustamisesta. Vesilain ja ympäristönsuojelulain ns. sekahankkeiden käsittelyssä voi aiheutua ongelmia, koska ympäristönsuojelulaki ei sisällä vastaavaa poikkeamismahdollisuutta. 

11 §
Mikäli tarkkailuohjelma hyväksytään ympäristölupavirastossa lupahakemuksen yhteydessä, ympäristökeskus joutuu lyhyehkön lausuntokierroksen aikana ottamaan kantaa myös tarkkailuohjelman sopivuuteen. Ympäristökeskus pitää parempana, että tarkkailuohjelmasta voidaan päättää erikseen sen mukaan, millaiset lupaehdot hankkeelle määrätään. Tarkkailusuunnitelman hyväksyminen hallintolain mukaisella menettelyllä vähentää käsittelyn joustavuutta erityisesti pohjavesien suojelua koskevissa asioissa.

4 luku Vedenotto

2 §
Ympäristökeskus katsoo, että 4 luvun 2 §:ssä säädetty "lupa ottaa pintavettä tavanomaista kiinteistökohtaista talouttaan varten" tulee määritellä em. luvussa. Lounais-Suomen ympäristökeskuksen alueella on erityisesti kuivakausien aikainen kasteluveden otto aiheuttanut riitaisuuksia.

11 § 
Uuden vesilakiehdotuksen mukaan aloitteen suoja-alueen perustamiseen voisivat tehdä myös valvontaviranomainen ja asianosainen. Suoja-alueen rajaaminen ja suoja-aluemääräysten määrittäminen edellyttää pohjavesiolosuhteiden ja pohjavedelle aiheutuvien riskien yksityiskohtaista selvittämistä ja valvontaviranomaisen tai asianosaisen käytettävissä olevat resurssit voivat olla rajalliset. Tämän vuoksi olisi tarpeen tarkentaa, laatiiko ehdotuksen suoja-alueen rajaukseksi ja suoja-alueen määräyksiksi vedenotto-oikeuden saaja vai esityksen tehnyt asianosainen tai valvontaviranomainen.

5 luku  Ojitus

6 §
Ojituksesta ilmoittaminen olisi syytä tehdä samoin kuin ruoppausasioissa eli ilmoitus ensin kuntaan ja sieltä AYK:een. Sopivampi ilmoitusaika olisi ruoppaushankkeiden tapaan vähintään 30 vrk ennen toimenpiteeseen ryhtymistä.

8 § Ojan luonnontilaiseksi muuttumista voidaan pitää suhteellisena käsitteenä. Sellaisenkin ojan kunnossapidon tulisi olla mahdollista maan kuivatuksen sitä vaatiessa, jos siitä ei aiheudu 3 luvun 2 §:n mukaisia seurauksia.

5 luvussa ei ole mitään mainintaa kaivumaiden käsittelystä, vaikka nykyisen lain kohdassa 6:5 asiaa on käsitelty. Tämä nykyisen lain kohta olisi lisättävä uuteenkin lakiin lisäyksellä: 'Pelloille levittettäväksi sopimattomat, tai muuten maankäyttömuotoa erityisesti haittaavat kaivumassat on ojittajan vietävä pois'.

6 luku  Keskivedenkorkeuden pysyvä alentaminen ja nostaminen

Luvun otsikon voisi yksinkertaistaa muotoon Keskivedenkorkeuden pysyvä muuttaminen.

14 luku  Valvonta ja hallintopakko

Ympäristökeskus katsoo, että 14 luvun 8 §:n tarkoittama valmistumisilmoituksesta tiedottaminen, mikäli se katsotaan tarpeelliseksi on ympäristölupaviraston tehtävä. Ympäristölupavirasto on luvan antaja ja sille osoitetaan hanketta koskevat valitukset. Valvontaviranomainen voi tarvittaessa tarkastaa valmistuneeksi ilmoitetun rakennushankkeen. Ympäristökeskus esittää mainitun lainkohdan alkamaan: "Ympäristölupaviraston on tiedotettava saamastaan valmistumisilmoituksesta kuuluttamalla…". Ympäristökeskuksen käsi-

tyksen mukaan nykykäytännöstä, jossa valmistumisesta ei kuuluteta, ei ole aiheutunut haittaa.

Lounais-Suomen ympäristökeskuksen
johtaja				Risto Timonen

Vesistöt- ryhmän päällikkö
vesistöinsinööri			Juha-Pekka Triipponen