Oikeusministeriö
PL 25
00023 VALTIONEUVOSTO

Lausuntopyyntönne 30.7.2004

VESILAKITOIMIKUNNAN MIETINTÖ
Keski-Suomen TE-keskus on tutustunut vesilakitoimikunnan mietintöön ja pitää toimikunnan ratkaisua kirjoittaa laki kokonaan uudelleen onnistuneena. Toimikunta on myös onnistunut varsin selkeän lakitekstin tuottamisessa ja uusien tarpeellisten muutosten ehdottamisessa. Mietinnön liitteenä olevat asiakirjat tarjoavat hyödyllistä lisäinformaatiota itse mietintötekstin lisäksi. TE-keskus esittää näkökantansa toimikunnan mietinnön mukaisessa järjestyksessä.

1. Toimikunnan muut ehdotukset
Yhteiskunnallisen kehityksen, arvomaailman muuttumisen ja teknologisen tietämyksen ja mahdollisuuksien vuoksi voimassa olevien lupien ajantasaistaminen olisi suotavaa. Aika ajoin vanhan lainsäädännön perusteella annetut luvat estävät nykyaikaisen kehittämisen. Koska asiaan liittyy merkittäviä periaatteellisia näkökohtia, olisi selvitys aloitettava pikimmiten.
TE-keskus ei pidä tarpeellisena enää selvittää  kalatalousvelvoitteiden ja kalatalousmaksujen käytännön toimivuutta. Asiaa on nimittäin käsitelty varsin laajasti kalataloudellisten istutus- ja maksuvelvoitteiden toimeenpanoa ohjeistavassa työryhmässä (MMM:n mietintö 2003:12). Ongelmana on silloin tällöin pidetty sitä, että sama viranomainen eli TE-keskus suunnittelee, toteuttaa ja valvoo kalatalousmaksun käyttöä. On kuitenkin todettava, ettei kalatalousviranomainen itse varsinaisesti toteuta toimenpiteitä, vaan julkisen kilpailutuksen jälkeen tilaa ne alan yrityksiltä. Myöskään toimikunnan kalatalousviranomaisten tehtäviä koskevassa selostuksessa ei edellä mainittua kilpailuttamista ja toimien tosiasiallista eriyttämistä ole otettu huomioon. 
	
2. Lain tavoitteet
TE-keskus pitää lain yleisiä tavoitteita (1.1 §) moderneina ja määritelmiä (1.3 §) onnistuneina.

3. Ehdoton luvanmyöntämiseste
Ehdoton luvanmyöntämiseste (3.5 §) on odotetusti yksi lakiehdotuksen eniten keskustelua herättävistä kohdista. TE-keskus pitää nykyistä järjestelmää, johon sisältyy ehdoton luvanmyöntämiseste, perusteltuna kestävän kehityksen näkökulmasta ja katsoo, että se turvaa yhteiskunnan kokonaisedun pitkällä aikajänteellä paremmin kuin toimikunnan muutosehdotus. On selvää, että ehdottoman luvanmyöntämisesteen harkintaan liittyy joustavia ja arvostuksenvaraisia elementtejä. Tämän harkinnan siirtäminen valtioneuvostolle mitä ilmeisimmin madaltaisi luvanmyöntämiskynnystä ja mahdollistaisi sellaisten ympäristövaikutuksiltaan laajojen hankkeiden toteuttamisen, joihin ei tällä hetkellä ole mahdollista saada lupaa. Kun luontoarvojen menetyksen suuruuden harkinta ja siten luvan myöntämisen edellytysten punninta muutoin kuuluu tuomioistuinten toimivaltaan, on tämä harkinta perusteltua säilyttää myös yleisen edun kannalta tärkeissä hankkeissa. 

4. Kalataloudellinen tarkkailuvelvoite (3.11 §)
Toimikunnan tavoitteena on, että tarkkailuvelvoitteista määrättäisiin mahdollisimman yksityiskohtaisesti lupapäätöksessä. Siten myös kalataloudellisen tarkkailuohjelman hyväksyisi ympäristölupavirasto. 
Ympäristölupavirastojen päätöksissä on kalataloudellisen tarkkailusuunnitelman hyväksyminen pääsääntöisesti annettu TE-keskuksen tehtäväksi. Tämä on ollut ja on perusteltua, koska alueellisella kalatalousviranomaisella on paras tieto toimialueensa kalakannoista ja kalastuksesta. Käytännössä tarkkailuohjelma tulisi myös nivoa yhteen muuhun velvoitehoitoon, esimerkiksi sopeutuvaan velvoitehoitoon, mikä luontevimmin tapahtuu alueellisen kalatalousviranomaisen toimesta, kuten myös tarkkailuvelvoitteiden kehittäminen esimerkiksi yhteistarkkailuiksi.  
TE-keskus ehdottaa lainkohtaa muutettavaksi siten, että tarkkailusuunnitelman hyväksyisi työvoima- ja elinkeinokeskus. 

5. Kalatalousvelvoite ja kalatalousmaksu
Vesiekosysteemin ihmiselle tuottamat palvelut ja niiden luonnonvaraoikeudellinen hallinnointi joutuvat mitä ilmeisemmin alttiiksi entistä vaikeammin ennustettaville riskeille. Muuttuvien tilanteiden hallitsemiseksi tarvitaan myös kalataloudellisten velvoitteiden hoitamisessa nykyistä monipuolisempaa keinovalikoimaa. Kalavesien hoidossa ja kalanpoikasten istutuksissa tulisi jo nyt varautua mm. kalatautien leviämisen ehkäisemiseksi annettaviin määräyksiin, jotka saattavat vaikeuttaa tiukasti kirjoitettujen kompensaatiomääräysten toteuttamista. Lisäksi olisi perusteltua ja tarkoituksenmukaista saattaa vesilaissa kalatalousvelvoite ja kalatalousmaksu keskenään tasavertaiseen asemaan, jolloin lupaviranomainen voisi tapauskohtaisesti päättää lupamääräyksen muodosta.
On myös todettava, että 3.13 §:n 1 momentin loppu tulisi muotoilla yksiselitteisemmin, koska kalatalousviranomainen ei pääsääntöisesti hyväksy kalastusalueiden käyttö- ja hoitosuunnitelmia.
TE-keskus katsoo aiheelliseksi tuoda tässä yhteydessä esille uuden sovellutuksen ns. korvikevesi-ajattelulle. Nykyisin kalataloudellisten kompensaatioiden on kohdistuttava "vesialueelle, johon hankkeen vahingollinen vaikutus ulottuu". Tämä on esimerkiksi taimenkantojen elvyttämisen kannalta ongelmallinen määrittely, sillä se pakottaa usein istuttamaan taimenet järveen sen sijaan, että ne istutettaisiin pienpoikasina vahinkoalueen yläpuolisiin virtavesiin. Taimenen vaellusominaisuuksien vuoksi istukkaat hyödyttäisivät aikanaan myös istutuspaikan alapuolista vahinkoaluetta. Tällainen menettely tukisi samalla lajin luontaista elinkiertoa. Kalalajien elinkiertoajattelun sisällyttäminen lupaehtoihin olisi mahdollista, jos vahinkoalueen ulkopuolella voitaisiin toteuttaa sellaisia kompensoivia toimia, joista saatava hyöty kohdistuu vahinkoalueelle. 
TE-keskuksen käsityksen mukaan esimerkiksi seuraava muotoilu mahdollistaisi elinkiertoajattelun:  "kompensaatiolla saatavan hyödyn on kohdistuttava vesialueelle, johon hankkeen vahingollinen vaikutus ulottuu". TE-keskus ehdottaa tällaista muutosta lakiehdotuksen 3.13 §:ään.

6. Kalatalousvelvoitteen toteuttamissuunnitelma ja kalatalousmaksun käyttösuunnitelma
TE-keskuksen mielestä 3.14 § säädökset ovat tarpeellisia ja tuovat parannuksen nykytilaan. 

7. Valvontaviranomaiset
TE-keskus pitää johdonmukaisena, että TE-keskus mainittaisiin 14.1 §:ssä yhtenä valvontaviranomaisista ja että vastaava lisäys tehtäisiin lain perusteluihin.

8. Muutoksenhaku ja täytäntöönpano
Muutoksenhakua koskevat  säädös (15.1.3 §) on parannus nykyiseen tilanteeseen.

9. Lopuksi
TE-keskus pitää tarkoituksenmukaisena rikoslain muuttamista siten, että kotirauha ulotettaisiin pihaan välittömästi liittyville vesialueille  mm. ranta-asukkaista ja muista vesiluonnon käyttäjistä piittaamattoman vesikulkuneuvojen käytön hillitsemiseksi.
	
Lakiehdotuksen mukaan valtaojan varteen jätettävän pientareen leveys on 1m aikaisemman 60 cm:n sijasta. Koska maatalouden ympäristötuen  ehdoissa piennarvaatimus on   yksi (1) metri, on yhdenmukaistaminen hyvä parannus, vaikka asialla ei ole yhteyttä maatalouden tukilainsäädännön mukaiseen suojavyöhykkeeseen.

Johtaja		Pasi Mäkinen

Kalatalousjohtaja	Matti Sipponen