Oikeusministeriö				18.2.2009

Viite: Tiedote 28.1.2009, Hallituksen esitys Eduskunnalle vesilainsäädännön uudistamiseksi

Asia: Huomautus ehdotuksesta vesilainsäädännön uudistamiseksi

Kalatalouden Keskusliitto esittää huomautuksenaan seuraavaa.

Lainvalmistelussa saavutettu ratkaisu, jonka mukaan uudessa vesilaissa on voimassa olevan lain kaltainen ehdoton luvanmyöntämiseste, on hyvä. On perusteltua, että hankkeita, joista aiheutuisi huomattavia kielteisiä vaikutuksia, ei tule toteuttaa. Kannatamme myös ruoppausten ym. pienten vesirakentamishankkeiden laajempaa ennakkovalvontaa, koska näiden osalta vanhan lain mukainen tilanne on ollut ongelmallinen.

Olemme kuitenkin huolissamme siitä, että lainvalmistelussa on päädytty esittämään, että katselmustoimituksesta ja lopputarkastuksesta luovutaan. Nämä menettelyt ovat olleet keskeisiä mm. luvanvaraisten hankkeiden haittojen selvittämiseksi ja tämän kautta vahingonkärsijöiden aseman turvaamisessa.

Lisäksi olemme tyytymättömiä siihen, että kalatalousvelvoite ja kalatalousmaksu säädetään tasavertaisiksi vaihtoehdoiksi kalataloushaittojen kompensoimiseksi. Käytäntö on näyttänyt, että velvoitteet ovat paremmin turvanneet haitankärsijöiden aseman. 

Kalastuslain uudistusta valmistellaan parhaimmillaan. Tässä yhteydessä on odotettavissa että mm. kalastusalueiden tehtäviin ja organisaatioon tulee muutoksia. Katsomme, että tämän vuoksi tulee arvioida uudelleen, olisiko mahdollista myöntää kalatalousmaksu kalastusalueen käyttöön. Tämä ratkaisu turvaisi paremmin vesialueiden omistajien oikeuksia ja vaikuttamismahdollisuuksia pitämällä kalatalousmaksun käyttöön liittyvät ratkaisut paikallisella tasolla. 

Vesivoiman hyödyntämistä koskeviin säännöksiin koemme yhteiskunnassa tapahtuneiden muutosten vuoksi olevan tarvetta muutoksiin. Vesivoima ei enää ole samassa asemassa, kuin se sotien jälkeen oli. Vesivoimaa on monin paikoin rakennettu niin, että kalatalouden intressit ovat saaneet väistyä. Nykypäivän yhteiskunnassa katsomme kuitenkin, että vesivoiman hyödyntäjien kuuluisi ottaa vastuuta myös kalaston säilyttämisestä. Mm. EU:n ankeriasasetus (Asetus (EY) 1100/2007 Euroopan ankeriaskannan elvytystoimenpiteistä) vaatii, että vesistöjä on saatava kulkukelpoisiksi. Katsommekin, että vesivoiman hyödyntämistä koskevaan 8 lukuun tulisi lisätä säännös, jonka mukaan vesivoiman hyödyntäjä on velvollinen kustantamaan kalan kulkua turvaavia rakenteita ja luovuttamaan niihin tarvittavan vesimäärän. Kalan kulkua tulee mahdollistaa molempiin suuntiin (ylös- ja alaspäin). Velvollisuus luovuttaa kalatiehen tarvittava vesimäärä tulee koskea myös jo rakennettuja vesivoimalaitoksia, joihin voitaisiin rakentaa kalatie. 
Vesilain uudistamisen yhteydessä tehdään joitakin muutoksia myös muihin vesien käyttöä sivuaviin lakeihin. Vesien tilaan vaikuttaa merkittävästi niihin johdettavat päästöt. Päästöt riippuvat mm. ympäristöluvanvaraisuudesta ja annettavien ympäristölupien määräyksistä. Katsomme, että ympäristönsuojelulakiin tai -asetukseen on tarpeen tehdä tarkistus luvanvaraisuutta koskeviin säännöksiin. Tämä tarkistustarve on olemassa erityisesti turvetuotannon osalta. Turvetuotanto on monin paikoin aiheuttanut merkittävää vesien pilaantumista ja tämän kautta aiheuttanut kalastukselle suurta haittaa. Turvetuotanto on luvanvarainen, jos tuotantoalue on yli 10 hehtaaria (ympäristönsuojeluasetus 1 § 7 d kohta). Lupakynnystä on kuitenkin mahdollista kiertää ottamalla suurempi alue käyttöön vaiheittain, niin ettei kynnys ylity. Samantapainen ongelma on myös ympäristövaikutusten arviointimenettelystä annetun valtioneuvoston asetuksen kohdalla. Turvetuotantoon sovelletaan ympäristövaikutusten arviointimenettelystä annettua lakia, mikäli yhtenäiseksi katsottava tuotantopinta-ala on yli 150 hehtaaria. Tästä huolimatta ympäristövaikutusten arviointia tehdään harvoin turvetuotantoalueille, koska alueita pilkotaan lupamenettelyä varten pienemmiksi aloiksi. Näin lupa seuraavalle, edellisen vierellä sijaitsevalle alalle tehdään heti kun edelliselle alueelle on saatu lainvoimainen lupa. Näin ollen toiminnanharjoittajat pääsevät tehokkaasti kiertämään lain tarkoitusta, eikä ympäristövaikutusten arviointia tarvitse koskaan tehdä, vaikka tuotantopinta-ala olisikin suurempi kuin asetuksen mainitsema raja-arvo. Vesistöjen tehokkaan suojelun turvaamiseksi toivomme tähän epäkohtaan korjausta.

Markku Myllylä		Kari Kilpinen		Jenny Fredrikson
toiminnanjohtaja		osastopäällikkö 		lakimies