MAA- JA METSÄTALOUSMINISTERIÖ	Paivamaara 1.11.2004

1(3)
Dnro
3406/044/2004

Oikeusministeriö

1.	11.
. _.1-_ od ( 02).\f
oO
Viite Lausuntopyyntönne 30.7.2004 (dnro 7/021/2004)
Asia VESILAKITOIMIKUNNAN MIETINTÖ
Oikeusministeriö on pyytänyt maa- ja metsätalousministeriöltä lausuntoa vesilakitoimikunnan mietinnöstä. Maa- ja metsätalousministeriö esittää lausuntonaan kunnioittavasti seuraavaa:

Yleistä

Ehdotettu vesilain kokonaisuudistus on maa- ja metsätalousministeriön kannalta merkittävä, sillä valta-osa vesilain säännöksistä liittyy ministeriön toimialaan. Vesilain säännöksillä on merkitystä paitsi varsinaisten vesitaloustehtävien myös maatalouden, metsätalouden, kalatalouden ja eläinten terveyteen liittyvien tehtävien näkökulmasta. Ministeriön toimialan kannalta keskeisiä ovat esimerkiksi ehdotetut säännökset vesistöön rakentamisesta, vedenotosta, ojituksesta, keskivedenkorkeuden pysyvästä alentamisesta ja nostamisesta, vesistön säännöstelystä ja puutavaran uitosta. Myös lupajärjestelmän kehittäminen on ministeriön kannalta olennainen kysymys.

Toimikunnan ehdottama kokonaisuudistus on perusteltu, ja toimikunta on onnistunut hyvin vesilain säännösten laaja-alaisessa tarkistamisessa ja ajanmukaistamisessa. Ministeriö pitää hyvänä ratkaisuna sitä, että vesilain rakennetta on kehitetty kokoamalla kaikille vesitaloushankkeille yhteinen sääntely lain alkuun yleisiksi säännöksiksi.

Maa- ja metsätalousministeriöllä on ollut edustus vesilakitoimikunnassa ja ministeriö on osoittanut voimavaroja mietinnön valmisteluun. Tässä lausunnossa tuodaan esiin ainoastaan sellaisia kysymyksiä, joihin hallituksen esityksen valmistelussa olisi vielä syytä kiinnittää huomiota. Kannanotot esitetään lausunnossa pääosin lakiehdotuksen lukujen mukaisessa järjestyksessä. Lisäksi lausunnon liitteenä toimitetaan hallituksen esitysluonnokseen liittyviä huomioita ja korjausehdotuksia teknisten yksityiskohtien osalta.
Lain nimi
Ehdotetun uuden lain tulisi vesilain sijaan olla nimeltään vesitalouslaki. Vesistön pilaamisasioiden siirryttyä ympäristönsuojelulakiin on vesilain sääntelyn pääpaino ollut vesitalousasioissa. Vanhan ja uuden lain samannimisyys on myös omiaan aiheuttamaan sekavuutta erityisesti siirtymäsäännöksiä soveltavien hallintoviranomaisten ja tuomioistuinten päätöksissä ja tuomioissa.

Eräiden vesiluontotyyppien suojelu

Eräiden vesiluontotyyppien suojelusäännös (2 luvun 9 §) tulisi siirtää luonnonsuojelulakiin (1096/1996), jonka soveltamisalaan se luonteensa puolesta soveltuisi paremmin. Vesilain soveltamisala saataisiin selkeämmäksi, kun tarpeeton päällekkäisyys luonnonsuojelulain kanssa poistuisi. Samassa yhteydessä tulisi toimikunnan ehdotuksen mukaisesti selvittää mandollisuus sisällyttää luonnontilaiset purot suojeltuihin luontotyyppeihin samoin kuin selvittää tältä osin yhteys metsälainsäädäntöön.

Eläinten terveys

Hankkeen luvanvaraisuuskriteereihin kuuluvan 3 luvun 2 §:n 1 momentin 6 kohdan ja mandollisesti myös luvan myöntämisesteeseen liittyvän 3 luvun 5 §:n 1 momentin 2 kohdan yksityiskohtaisissa perusteluissa olisi toivottavaa mainita eräänä tarkoituksena olevan myös eläintautien leviämisen estäminen. Esimerkiksi kalateiden rakentamisella mereen laskeviin jokiin on suora vaikutus kalojen siirtorajoituksiin, joita on asetettu kalojen ja rapujen tautien leviämisen ehkäisemiseksi. Eläintautien leviämisen ehkäisemisen kannalta olisi myös 11 luvun 6 §:n 1 momentin yksityiskohtaisissa perusteluissa yleistä etua valvovia viranomaisia selostettaessa tarpeen todeta, että kala- ja raputautien vastustamisen huomioimiseksi lupahakemusta käsittelevän viranomaisen tulisi pyytää lausunto lääninhallitukselta luvan vaikutuksista kala- ja raputauteihin.

Valtioneuvoston poikkeuslupa

Maa- ja metsätalousministeriö kannattaa toimikunnan esittämin perustein 3 luvun 5 §:n 2 momenttiin ehdotettua säännöstä valtioneuvoston poikkeusluvasta, jos pykälää ei voida poistaa ja jättää lupaharkinta pelkän intressivertailun varaan. Vesilakitoimikunnan mietintöön sisältyvässä muistiossa esitetyn mukaisesti asiaan liittyviä päätöksentekomenettelysäännöksiä tulee kuitenkin vielä tarkentaa ja täsmentää.
Kalatalousvelvoite ja -maksu
Kalatalousvelvoite ja kalatalousmaksu (3 luvun 13 §) tulisi kalanhoitovelvoitteiden keinovalikoimassa saattaa keskenään tasavertaiseen asemaan, jolloin lupaviranomainen voisi päättää velvoitteen laadusta tapauskohtaisesti. Muutos lisäisi joustoa lupaharkinnassa ja edesauttaisi parhaan mandollisen lopputuloksen saavuttamista kalakannalle ja kalastukselle aiheutuvien haittojen torjunnassa. Säännöksen 2
momentissa ehdotettujen käyttökohteiden lisäksi kalatalousmaksuvaroja tulisi voida suunnata myös toimenpiteiden tuloksellisuuden tarkkailuun. Kalatalousvelvoitetta ja -maksua koskeva siirtymäsäännös (19:8) tai perusteluteksti kaipaa täsmennystä muun muassa siltä osin, voiko ennen uuden lain voimaan-tuloa annettuun lupaan perustuvaa kalatalousmaksua käyttää suunnittelukuluihin, sovelletaanko vanhojen lupien osalta kalatalousvelvoitteen toteuttamissuunnitelman ja kalatalousmaksun käyttösuunnitelmien hyväksymisensä uuden lain mukaista menettelyä ja sovelletaanko uuden lain mukaista oikaisumenettelyä myös vanhoihin lupiin liittyviin päätöksiin. Lisäksi siirtymäsäännöksiä tarkennettaessa olisi myös tehtävä mandolliseksi, että vanhoihin lupiin liittyvien kalakannan hoitosuunnitelmien ja tarkkailuohjelmien hyväksyminen osoitetaan työvoima- ja elinkeinokeskuksen tehtäväksi, vaikka luvassa velvoite oli-sikin nimeltä mainiten annettu luvan antamishetkellä kalatalousviranomaisena toimineelle taholle.
Vedenottotarpeiden yhteensovittaminen
Vedenottotarpeiden yhteensovittamissäännöstä (4 luvun 5 §) tulisi täydentää siten, että säännöksen 2 momentin 2 ja 3 kohtien väliin otettaisiin uutena käyttötarpeena veden ottaminen yhdyskunnan vesi-huoltoa varten seudullisen vesihuollon tarpeisiin. Lisäys olisi perusteltua etenkin vesihuollon erityistilanteisiin varautumisen kannalta.

Ojitus

Ehdotuksen 5 luvun 1 §:ssä säädetyn ojituksen soveltamisalan yksityiskohtaisia perusteluja olisi täsmennettävä säännöksen 2 kohdan osalta. Kestävän metsätalouden rahoituksesta annetun lain (1094/1996) nojalla nykyisin rahoitettavat kunnostusojitushankkeet eivät välttämättä merkitse muutosta alkuperäiseen ojitukseen. Perusteluissa olisi selvyyden vuoksi syytä todeta, että 8 §:n 1 momentissa säädetyn kunnossapitovelvoitteen täyttäminen suurentamalla oja alkuperäiseen ojitussyvyyteen ei ole 1 §:n 2 kohdassa tarkoitettua ojan suurentamista. Tällöin ojitusta koskevat säännökset eivät tule sovellettavaksi, ellei 8 §:n 3 momentista muuta johdu. Näin ollen perusteluissa mainittu 'olemassa olevan ojan kaikenlainen suurentaminen' tarkoittaa suurentamista verrattuna alkuperäiseen ojasyvyyteen eikä verrattuna ojan nykyiseen syvyyteen.

3
Ojituksen ilmoittamismenettelysäännöstä (5 luvun 6 §) on pidettävä perusteltuna maanomistajien tasa-puolisen kohtelun vuoksi. Hallituksen esitystä ja asetusta valmisteltaessa tulisi kuitenkin kiinnittää huomiota siihen, ettei ilmoitusmenettelyllä viivästytettäisi hankkeiden toteutusta. Lisäksi jatkossa tulee huolehtia siitä, että ilmoitusten käsittelyyn varataan riittävästi viranomaisvoimavaroja, koska käsittelyn pitkittyminen saattaa aiheuttaa suuriakin taloudellisia menetyksiä.

Vedenkorkeuksien pysyvä muuttaminen

Vedenkorkeuden pysyvää nostamista koskevien säännösten sisällyttäminen ehdotettuun 6 lukuun on tervetullut muutos. Ministeriö ehdottaa luvun soveltamisalaa laajennettavaksi myös jokiin tai niiden osiin, koska olosuhteiden ja käyttötarpeiden muuttuessa tällaisia hankkeita voidaan tarvita myös aikanaan peratuilla jokialueilla. Tällöin luvun nimi voitaisiin muuttaa muotoon 'Vesistön vedenkorkeuksien pysyvä muuttaminen'. Vastaava muutos tulisi tällöin tehdä luvun 2 ja 3 §:ään, 4 §:n 3 momenttiin ja 6 §:ään.

Säännöstely

Säännöstelyä koskevien lupamääräysten tarkistamiseen ja uusien määräyksien antamiseen liittyvän 7 luvun 3 §:n tarpeellisuutta tulisi vielä pohtia. Ministeriön käsityksen mukaan säännös voitaisiin poistaa lakiehdotuksesta turhana. Uusia säännöstelylupia annetaan enää harvoin, ja ehdotetun säännöksen tarkoitus saavutetaan nykyisin käytännössä jo lupaharkinnassa lupaehtoja muotoiltaessa. Koska uusia säännöstely-yhtiöitä ei ole perustettu enää vuosiin, on lakiin ehdotettujen säännöstely-yhteisöpykälien (7 luvun 8 - 10 §) tarpeellisuus myös kyseenalainen.
Jatkovalmistelu
Vesilakitoimikunnan työn tulos antaa hyvän perustan kokonaisuudistuksen jatkovalmistelulle. Tarvittavien asetusten ja hallituksen esityksen osalta ministeriö toteaa, että valmistelun edetessä on erityisen tärkeää tarkastella huolella vesilain, ympäristönsuojelulain ja metsälain sekä eri lakeihin liittyvän lupa-harkinnan keskinäisiä suhteita. Jatkovalmistelussa tulisi vesiasetusta uudistettaessa myös harkita säädöksen jakamista useammaksi erilliseksi asetukseksi asiaryhmittäin. Vesilakitoimikunnan työn jatko-valmisteluun tulisi asian laajuuden vuoksi asettaa toimikunta tai työryhmä. Maa- ja metsätalousministeriö on valmis osallistumaan aktiivisesti jatkovalmistelutyöhön.

Kansliapäällikkö

Jarmo Vaittinen

LIITE MMM:N LAUSUNTOON VESILAKITOIMIKUNNAN MIETINNÖSTÄ Teknisluonteisia korjausehdotuksia luonnokseen hallituksen esityksestä uudeksi vesilaiksi:
- 1 luvun 3 §:n 10 kohdan perusteluissa s. 31 mainitaan esimerkkinä 'metsäojitukset, joissa luvan omistajana on maanomistaja, mutta hankkeen tosiasiallisena toteuttajana metsäkeskus.' Maanomistaja voi kuitenkin tehdä sopimuksen muunkin kunnostusojituspalveluita tarjoavan tahon kuin metsäkeskuksen liiketoiminnon kanssa, joten perustelujen teksti lienee liian yksioikoinen.
•	1 luvun 3 §:n 11 kohdassa määritellään talousvesi, jota määritelmää ei kuitenkaan käytetä laissa muu-alla kuin 3 luvun 2 §:n 5 kohdassa. Tämän vuoksi ehdotetaan, että määritelmä poistettaisiin 1 luvun 3 §:stä ja sisällytettäisiin 3 luvun asianomaisen säännöksen perusteluihin.
•	1 luvun 4 §:ään ministeriö ehdottaa viittausta asianomaisiin lakeihin, jolloin säännös voisi kuulua: 'Mitä tässä laissa on säädetty vesistöstä, koskee vastaavasti myös Suomen aluevesien rajoista annetun lain (463/1956) mukaisia aluevesiä ja Suomen talousvyöhykkeestä annetun lain (/2004) mukaista talousvyöhykettä.'
•	3 luvun 7 § yhtenä momenttina, perusteluissa viitataan kahteen eri momenttiin -> 2 momentti alkaa 'Hankkeesta aiheutuvana...'. Perusteluissa 2 momentin 2- ja 3-kohdat vaihtaneet sisällöllisesti paikkaa. Säännöksen 3-kohdassa 'osallistumattoman' po. 'osallistumattomalle'.
•	3 luvun 11 §:n 2 momentin mukaan ympäristölupavirasto voi päättää, että tarkkailusuunnitelman hyväksyy alueellinen ympäristökeskus tai kalataloutta koskevalta osin työvoima- ja elinkeinokeskus. Säännöstä koskevan perustelutekstin mukaan tarkoituksena on, että tarkkailuvelvoitteet määrätään mandollisimman yksityiskohtaisesti lupapäätöksessä ja että vain velvoitteen toteuttamisen yksityiskohdat voitaisiin jättää vahvistettavaksi erityisellä suunnitelmalla. Perustelutekstejä voitaisiin tältä osin lieventää vastaamaan enemmän nykyistä käytäntöä ja pykälämuotoilua, jossa tarkkailusuunnitelma ei ole sidottu pelkästään velvoitteen toteuttamisen yksityiskohtiin. Saman säännöksen 3 momentin mukaan 'Päätöstä voidaan muuttaa viran puolesta taikka...' -> 'Tarkkailusuunnitelmaa voidaan muuttaa...'
•	3 luvun 13 §:n 1 momentin mukaan kalatalousvelvoitetta määrättäessä on otettava huomioon kalastus-laissa tarkoitetut käyttö- ja hoitosuunnitelmat ja muut kalatalousviranomaisen hyväksymät suunnitelmat. Viittaus on sikäli virheellinen, että kalatalousviranomainen ei hyväksy kalastusalueiden käyttö- ja hoitosuunnitelmia. Kun viranomaisten on tarpeen mukaan otettava huomioon kalastusalueen käyttö- ja hoitosuunnitelman kalavarojen hoitoa ja käyttöä koskevat yleiset suuntaviivat jo kalastuslain 82 §:n 3 momentin perusteella, voitaisiin viittaus käyttö- ja hoitosuunnitelmiin poistaa vesilaista kokonaan. Edellä ja lausunnossa esitetty huomioon ottaen 3 luvun 13 §:n muotoiluksi ehdotetaan seuraavaa:

Jos vesitaloushankkeesta aiheutuu kalakannoille tai kalastukselle ilmeistä vahinkoa, on luvan saa-ja velvoitettava ryhtymään toimenpiteisiin kalakannalle tai kalastukselle aiheutuvien vahinkojen ehkäisemiseksi tai vähentämiseksi sekä tarvittaessa toimenpiteiden tuloksellisuuden tarkkailuun sillä vesialueella, johon toimenpiteen vahingollinen vaikutus ulottuu (kalatalousvelvoite). Toimenpiteenä voi hankkeen ja sen vaikutusten laadun mukaan olla kalanistutus, kalatie tai muu toimenpide tai näiden yhdistelmä.
Hankkeesta vastaava voidaan määrätä suorittamaan kalatalousvelvoitteen tai sen osan asemesta maksu kalatalousviranomaisen käytettäväksi 1 momentissa tarkoitettujen toimenpiteiden suunnitteluun, toteuttamiseen ja tuloksellisuuden tarkkailuun (kalatalousmaksu) sillä vesialueella, johon toimenpiteen vahingollinen vaikutus ulottuu. Ympäristölupavirasto voi tarvittaessa antaa maksun-saajalle määräyksiä maksun käytöstä.
- 3 luvun 14 §:ssä käytetään epäyhtenäisesti termejä suunnitelmien 'hyväksymisestä' ja 'vahvistamisesta'. Säännöksen 3 momentin viittauksesta hallintolakiin puuttuu säädösnumero (434/2003).

r

2
- 4 luvun 4 §:n 2 momentissa säädetään ottamisoikeuden edellytykset 1 momentin 1 ja 2 kohdassa tarkoitettua tarvetta varten. Säännöksen tarkoituksena on, että vesihuoltolaitoksen vedensaannin järjestä-minen ja yleisen tarpeen vaatima ottaminen syrjäyttäisi 2 momentissa säädetyt edellytykset, joten 2 momentissa tulisi viitata 1 momentin 1 ja 3 kohtiin. Vaihtoehtoinen korjaustapa tarkoitettuun lopputulokseen pääsemiseksi on muuttaa 1 momentin 2 ja 3 kohtien keskinäistä järjestystä.

- 4 luvun 12 §:n perusteluissa s. 64 toisella palstalla 'Juuri tällaisia määräyksiä koskisi 13 §:n mukainen korvausvelvollisuus' -> po. 13 luvun

- 5 luvun 9 §:n 1 momentin mukaan 'Ojaan katsotaan tällöin kuuluvan uoman kummallakin puolella 1 metrin levyinen piennar, jollei sitä määrätty leveämmäksi tai maan laatu vaadi leveämpää piennarta.' -> 'Ojaan katsotaan tällöin kuuluvan uoman kummallakin puolella yhden metrin levyinen piennar, jollei si-tä ole määrätty leveämmäksi tai maan laatu vaadi leveämpää piennarta.' Saman säännöksen yksityiskohtaisissa perusteluissa s. 71 todetaan, että'... eikä pykälässätarkoitetulla pientareella ole yhteyttä maata-louden tukilainsäädännön mukaiseen suojavyöhykkeeseen.' Suojavyöhyke on tässä yhteydessä väärä termi ja tulee korvata termillä suojakaista.

- 5 luvun 12 §:n otsikko (Ojan tekemisestä tien, rautatien, kaapelin tai kaasuputken kohdalla aiheutuvat kustannukset) on epäselvä. Otsikkoa voitaisiin selventää ehkä sanajärjestystä muuttamalla (Ojan tekemisestä aiheutuvat kustannukset tien, rautatien, kaapelin tai kaasuputken kohdalla), jos ytimekkäämpää otsikkoa ei ole mandollista muotoilla. Toisaalta ministeriö ehdottaa myös harkittavaksi tämän ja muiden vastaavantyyppisten yksityiskohtaisten säännösten (esim. 5 luvun 18 §) siirtämistä asetustasolle.

- 5 luvun 24 §:n 1 momenttiin on lisättävä purkautumista koskevan ilmoituksen saajaksi ympäristölupavirasto, joka 22 §:n mukaan merkitsee tiedot ojitusyhteisöstä rekisteriin.

- 5 luvun 25 §:n 2 momentissa viittaus korkolain säädösnumeroon on tarpeeton, koska säädös mainitaan ensimmäisen kerran 5 luvun 19 §:n 2 momentissa.

•	5 luvun 26 §:n viittaus luvun 2 §:ään tulisi tarkentaa 2 §:n 2 kohtaan.

- 5 luvun 33 §:n 1 momentin mukaan '.. on julkisesti kuulutettava vähintään neljätoista päivää ennen...' -> 14 päivää

- 6 luvun 1 §:n 2 momentin ja sitä vastaavien perustelutekstien pykäläviittaukset eivät ole yhteneväiset. Lisäksi perusteluissa viitataan virheellisesti säännöksen 3 momenttiin.

- 7 luvun 9 §:n 4 momentin perusteluissa s. 93 'Säännöksen mukaan liittymisestä ja eroamisesta päättäisi nykyiseen tapaan yhteisön hallitus.' -> po. yhteisön kokous.

•	8 luvun 2 §:n 1 momentin perusteluissa s. 94 'Pykälä täydentäisi 3 luvun 4 §:n 1 momentissa olevaa vaatimusta oikeudesta hankkeeseen tarvittavien alueiden käyttöön' -> po. 3 luvun 4 §:n 1 kohdassa.

- 8 luvun 4 §:ssä viittaus 2 luvun 10 ja 11 §:ään -> po. 2 luvun 11 ja 12 §:ään.

•	8 luvun 6 §:n 3 momentissa ja 7 §:n 3 momentissa sekä perusteluissa s. 96 puhutaan osakeyhtiön yhtiösopimuksesta, vaikka ilmeisesti tarkoitetaan perustamiskirjaa.

•	9 luvun 7 §:n otsikko ei vastaa säännöksen sisältöä, josta 1 momentti käsittelee yhteisuittoa ja kaksi seuraavaa momenttia yksityisuittoa. Kuvaavampi otsikko säännökselle olisi 'Yhteisuiton ensisijaisuus'.

- 9 luvun 12 §:n perustelujen mukaan uittoyhteisön jäsenyys olisi pysyvää eikä vaihtuisi aina keväisin kuten nykyisin. Nykyisin laissa säädetään myös metsänomistajia edustavan jäsenen toimikaudesta. Ehdotetun lain 9 luvun 15 §:n 1 momentissa on uittoyhteisön hallitukseen nimettävän metsäomistajien edustajan osalta viittaussäännös luvun 12 §:ään koskien tehtävään määräämistä, toimikautta ja palkkio-ta. Metsänomistajia edustavan jäsenen toimikaudesta ei kuitenkaan ole säädetty 12 §:ssä, joten säännös tai viittaus on tältä osin puutteellinen.

•	9 luvun 13 §:ssä viittaus 12 luvun 5 §:ään -> p. 12 luvun 4 §:ään.

- 10 luvun 1 §:n 1 momentin mukaan 'Yleisiä kulkuväyliä ovat julkiset paikallisväylät ja yleiset paikallisväylät.' -> Yleisiä kulkuväyliä ovat julkiset kulkuväylät ja yleiset paikallisväylät.

•	10 luvun 4 §:n 1 momentin mukaan '... aiheutuu vahingollinen seuraus, jota vesialuetta väyläksi määrättäessä ei ole edellytetty...' -> ennakoitu

•	10 luvun 6 §:n 2 momentin alku (Sen lisäksi, mitä 1 momentissa säädetään) on turha.

- 11 luvun 1 §:ssä viittaus hallintolain säädösnumeroon on tarpeeton, koska säädös mainitaan ensimmäisen kerran 3 luvun 14 §:n 3 momentissa..

•	11 luvun 4 §:n 1 ja 2 momentissa käytetään samasta asiasta termejä hakemuksen laatija ja suunnitelman laatija.

•	11 luvun 9 §:ään lisäys 'Hakemusasiassa on asianosaisen puhevalta myös yleistä etua valvovilla valtion viranomaisilla...'

- 11 luvun 12 §:n (Lupahakemusten yhteiskäsittely) ja 13 §:n (Yhdessä käsitteleminen) otsikoiden samankaltaisuutta voisi vähentää esim. otsikoilla Hankkeen lupahakemusten yhteiskäsittely - Useamman hakemuksen yhdessä käsitteleminen.

•	11 luvun 18 §:n 2 momenttiin lisäys 'Lupa-asiassa lupa myönnetään, jos hanke täyttää tässä laissa ja lain nojalla annetuissa asetuksissa säädetyt edellytykset luvan myöntämiselle.'

•	11 luvun 19 §:n otsikko (Hakemuksen ratkaiseminen osittain) antaa säännöksestä virheellisen kuvan, Vaiheittainen päätösmenettely tai Kaksivaiheinen menettely saattaisi olla toimivampi otsikko.

•	11 luvun 20 §:n 3 momentissa viittauksesta hallintolainkäyttölakiin puuttuu säädösnumero (586/1996). Samoin 4 momentissa viittauksesta kiinteän omaisuuden ja erityisten oikeuksien lunastuksesta annettuun lakiin puuttuu säädösnumero (603/1977).

- 11 luvun 21 §:n 1 momentin viittaus 3 luvun 15 §:ään (pitäisi olla 16 §:ään) ei liene tarpeellinen.

•	11 luvun 22 §:n 3 momentissa kirjoitusvirhe: arviointimenettelyä po. arviointimenettelystä

•	11 luvun 23 §:n 2 ja 3 momentissa termejä 'päätös' ja 'jäljennös päätöksestä' ei ole käytetty loogisesti.

- 12 luvun 5 §:n 3 momentin ja 18 luvun 1 §:n yhteys tulisi selvittää.

•	12 luvun 6 §:n 1 momentin mukaan 'Yhteisön kokouksen päätökset tehdään [sääntöjen mukaisella] yksinkertaisella äänten enemmistöllä. Hakasuluissa oleva teksti ehdotetaan poistettavaksi.

- 12 luvun 12 §:n 2 momentissa viittauksesta vahingonkorvauslakiin puuttuu säädösnumero (412/1974).

•	12 luvun 14 §:n 1 momentissa käytetään termiä 'alistaminen', 5 §:ssä 'vahvistaminen'

•	12 luvun 15 §:n 3 momentin loppuun ehdotetaan lisättäväksi säännös 'Ympäristölupavirasto merkitsee tiedon yhteisön purkautumisesta (/poistaa tiedot) 5 §:n 3 momentissa tarkoitettuun rekisteriin (/tarkoitetusta rekisteristä)'.

•	13 luvun 1 §:n 2 momentissa'... korvattava siten kuin 1 momentissa säädetään.' ->'... siten kuin tässä luvussa säädetään.'

r

4
•	13 luvun 2 §:n 2 momentin viittaus vahingonkorvauslain säädösnumeroon on tarpeeton, koska säädös mainitaan ensimmäisen kerran 12 luvun 12 §:n 2 momentissa.

- 13 luvun 3 §:n 2 momentista poistettava sanat 'lupaan tai', koska kunnan ympäristönsuojeluviranomainen ei myönnä vesilain perusteella lupia. Samoin 13 luvun 5 §:n 1 momentista poistettava säännös kunnan ympäristönsuojeluviranomaisen myöntämästä luvasta.
•	13 luvun 8 §:n 1 momentin viittaus kiinteän omaisuuden ja erityisten oikeuksien lunastuksesta annetun lain säädösnumeroon on tarpeeton, koska säädös mainitaan ensimmäisen kerran 11 luvun 20 §:n 4 momentissa.
- 13 luvun 10 §:n perustelujen mukaan voimassa olevaa säännöstä täydennettäisiin niin, että sopimus olisi tehtävä kirjallisena. Tätä lisävaatimusta ei kuitenkaan ole sisällytetty pykälätekstiin.

•	13 luvun 17 §:n otsikon mukaan säännös koskee yhteisvastuuta ja takautumisoikeutta. Pykälään ei kuitenkaan sisälly takautumisoikeutta koskevaa säännöstä.
- 14 luvun 3 §:n 3 momentin perustelujen mukaan 'Kotirauhaa koskeva rajaus perustuisi (oikea verbi lienee vastaisi) ympäristönsuojelulain 83 §:n 3 momenttiin ja yhdenmukaisesti tämän kanssa koskisi ainoastaan kotirauhan piiriin kuuluvaa tilaa, eli lähinnä rakennusten sisätiloja, ei sen sijaan esimerkiksi pihapiiriä'. Rikoslain 24 luvun 11 §:ssä kotirauhan määritelmään on kuitenkin sisällytetty vesilain ehdotuksen perustelutekstistä poiketen myös mm. asukkaiden yksityisaluetta olevat pihat.

•	14 luvun 8 §:ksi sijoitettu säännös toimenpiteistä valmistumisilmoituksen johdosta ei kuulu 1 momentin osalta luvun otsikon (Valvonta ja hallintopakko) alle. Tiedottamista koskeva 14:8.1 voitaisiin siirtää valmistumisilmoitusta koskevan 3 luvun 17 §:n yhteyteen tai vaihtoehtoisesti valtuutussääntöjä täydentämällä asetustasolle.
•	15 luvun 1 §:n 1 momentin viittaus hallintolainkäyttölain säädösnumeroon on tarpeeton, koska säädös mainitaan ensimmäisen kerran 11 luvun 20 §:n 3 momentissa.
•	15 luvun 3 §:n 1 momenttiin lisäys määräajan laskemisajankohdasta: 'Päätöksen antaneen viranomaisen on tiedotettava päätöksestä kuuluttamalla (siitä) vähintään 14 päivän ajan valitusajan päättymisestä...'
- 15 luvun 4 §:n 2 momenttia voisi täydentää hieman informatiivisemmaksi; '...toisen virkkeen säännöstä oikeudenkäyntikuluja koskevasta korvausvelvollisuudesta.'

•	16 luvun 2 §:n 1 momentissa on 5 kohdan jälkeen turha tai-sana.

- 16 luvun 3 §:n 1 momentin 5 kohdassa vedenjohtoa -> vesijohtoa
•	17 luvun 5 §:n 2 momentin loppuun lisäykset: '..suoritettavaksi määrätty korvaus on maksettu tai asianmukaisesti talletettu lääninhallitukseen.'
- 18 luvun 2 §:n perusteluja tulisi täydentää siten, että perusteluissa korostettaisiin säännöksen andasta tulkintaa. Vaarantorjuntatoimia koskevan säännöksen soveltaminen ei saa jatkossakaan muodostua huonojen tai puutteellisten lupien korjausmenetelmäksi.

•	18 luvun 3 §:n viimeiseen virkkeeseen korjaus: 'Räjäyttämistä on ilmoitettava..' -> Räjäyttämisestä

•	18 luvun 4 §:n 2 momentin viittaus 3 §:n 2 momenttiin korjattava viittaukseksi 3 §:ään.

•	19 luvun 7 §:n mukaan alueellinen ympäristökeskus voi hakea 3 luvun 11 §:n mukaisen tarkkailuvelvoitteen määräämistä ennen lain voimaantuloa annettuun lupaan perustuvalle hankkeelle. Säännöstä tulisi täydentää siten, että kalataloutta koskevien hankkeiden osalta toimivaltainen hakijataho olisi työ-voima- ja elinkeinokeskus.