Suomen Kalankasvattajaliitto ry Finlands Fiskodlarförbund rf

Helsinki 15.9.2006

Oikeusministeriö PL 25
00023 VALTIONEUVOSTO

Oikeusministeriö
1 8. 09. 2006
q- Oa /1,03f

Viite Lausuntopyyntö 30.6.2006; OM 7/021/2004 OM0191:00/06/06/2000

LAUSUNTO VESILAKITYÖRYHMÄN MIETINNÖSTÄ
Toimikunnan ehdotus uudeksi vesilaiksi

3 luku

Luvanvaraiset vesitaloushankkeet
11 §

Tarkkailu

Kalankasvattajat ovat huolestuneita tarkkailukustannuksista, jotka muodostavat yrityksille kasvatustoiminnan luonteeseen nähden suuren taloudellisen rasituksen. Yrittäjille on muodostunut käsitys, että laitoksille määrätään nykyisin tarkkailua, jolla ei ole yhteyttä laitoksen aiheuttamaan kuormitukseen, vaan hallinto maksattaa yleisen seurantatiedon keräämistä kalankasvattajilla.

Suomen Kalankasvattajaliitto esittää, että nämä näkökohdat kirjoitetaan lakiin siten, että tarkkailua ei voida määrätä koskemaan muuta kuin yrityksen toiminnan vesistövaikutuksia sen välittömällä vaikutusalueella. Tarkkailuvelvoitteiden määräämiseen tulee säätää otettavaksi huomioon myös kustannustehokkuus: sellaisia velvoitteita ei saa määrätä, joiden kustannukset ovat suhteettomia laitoksen ympäristövaikutuksiin nähden.
13§
Kalatalousvelvoite ja kalatalousmaksu
Pykälän 4 momentissa säädetään kalatalousmaksun käyttötarkoituksista varsin väljästi ja runsaasti tulkinnanvaraa jättäen. Suomen Kalankasvattajaliitto esittää, että kalatalousmaksun käyttö säädettäisiin selvemmin kalaston hoitoon liittyväksi, koska kalastukselle aiheutuvien vahinkojen vähentäminen on mandollista soveltaa käytännössä tavalla, joka ei ole säädöksen tavoite. Ts. sanat "1 momentissa tarkoitettujen toimenpiteiden" tulisi korvata sanoilla "kalataloudellisten hoito-toimenpiteiden".
Cygnaeuksenkatu 5 A 3	Puh./Tel.	(014) 218 222	Finnish Fish Farmers' Association
FI-40100 JYVÄSKYLÄ	Telefax	(014) 218 858	Phone	+358-14-218 222
E-mail: toimisto@kalankasvattajaliitto.fi	Telefax	+358-14-218 858
www.kalankasvattajaliitto.fi	E-mail: toimisto@kalankasvattajaliitto.fi

18 luku
Erinäisiä säännöksiä
2§

Vesilakityöryhmän mietinnön lisäksi Suomen Kalankasvattajaliitto tahtoo tuoda esiin vesilakitoimikunnan ehdotukseen (18 luku 2 §: vaarantorjuntatoimet {nykyisen lain 12 luku 19 §}) liittyen seuraavaa:
Järvialueilla on kalanviljelylaitoksia, joiden ympäristölupapäätöksissä annetaan määräyksiä, jotka koskevat järven pinnan tasoa. Ts. kalanviljelylaitoksella ei ole oikeutta johtaa vettä laitokselle, jos järven pinta esimerkiksi kuivuuden johdosta laskee tietyn rajan alapuolelle. Poikkeuksellisen kuivina kesinä ympäristölupavirastot ovat antaneet lupamääräyksistä poikkeuksia, jotka ovat mahdollistaneet lupapäätöksessä sallittujen vesimäärien johtamisen laitoksen käyttöön huolimatta järven pinnan tasosta.

Yksityishenkilöiden tekemän valituksen johdosta korkein hallinto-oikeus on kuitenkin päätynyt ratkaisuun, jonka mukaan tarve kalanviljelylaitoksen käyttöveden turvaamiseen sen varalta, että laitoksen säännönmukaisen luvan lupaehtojen edellyttämää vesistön vähimmäisvedenkorkeutta ei tiettynä ajanjaksona voitaisi saavuttaa, ei sellaisenaan ole vesilain 12 luvun 19 §:n 3 momentissa tarkoitettu poikkeuksellinen syy, jonka perusteella voitaisiin myöntää lupa veden juoksuttamiseen vesistöstä lupapäätöksestä poiketen. (Dnro 730/1/04).

Riittävän veden saannin turvaaminen kasvatettaville kaloille on elinehto niiden hengissä pysymiselle. Veden käytön epääminen tilanteessa, jolloin kaloja ei ole mandollista siirtää muille laitoksille johtaa kalojen kuolemaan ja suuriin taloudellisiin vahinkoihin. Liiton käsityksen mukaan tilannetta voidaan verrata eräisiin muihin luonnonkatastrofeihin, jollaisten aiheuttamien vahinkojen torjuntaan yhteiskunta osallistuu aktiivisesti.

Erityisen suuri veden vähyyden aiheuttama ongelma on silloin, jos kyseessä on poikaslaitos. Pieniä kalanpoikasia ei monestikaan ole mandollista siirtää kesken kasvukautta muille laitoksille, koska ne tarvitsevat tietyntyyppiset kasvatustilat, joita ei yleensä ole isokokoisemman kalan tuotantoon tarkoitetuilla laitoksilla. Poikasilla ei myöskään ole myyntiarvoa elintarvikkeena ja poikasten tuhoaminen johtaa suuriin yhteiskunnallisiin kerrannaisvaikutuksiin istutusmateriaalin puuttumisena kalavesien hoidosta tai ruokakalan jatkokasvatuksesta.

Järviveden käyttöön poikkeuksellisissa sääoloissa olisi syytä aina soveltaa intressivertailua. Kalanviljelylaitoksen toiminnan jatkuvuuteen liittyy sangen tärkeänä sekä yksityinen että yleinen etu. Viljelytoiminnalle riittävä veden saanti on elinehto, kun taas muulle yksityiselle edulle vaikutus on hyvin vähäinen ja liittyy yleensä vain yksityishenkilöiden edellytyksiin nauttia vesistön virkistyskäytöstä.

Näillä perusteilla Suomen Kalankasvattajaliitto esittää, että oikeusministeriö harkitsisi vielä vesilain vaarantorjuntatoimia koskevan pykälän vahvistamista, jotta kalanviljelylaitoksille tulisi poikkeuksellisissa tilanteissa myöntää lupia lupapäätöksestä poikkeamiseen suurten kalastokuolemien ja sitä kautta tuntuvien taloudellisten vahinkojen torjumiseksi.
Harri Kukka Toimitusjohtaja

pWrapPolygonVertices8;7;(8648,0);(8648,4006);(0,4006);(0,21606);(21591,21606);(21591,0);(8648,0);fBehindDocument1Suomen Kalankasvattajaliitto ry /