YTV:N LAUSUNTO JOUKKOLIIKENTEEN TARKASTUSMAKSUSTA ANNETUN LAIN MUUTOSEHDOTUKSESTA
Dnro 771/01/04 
		Esittelijä: Yhteistyöjohtaja Hannu Penttilä
Valmistelu: Liikennejohtaja Niilo Järviluoma/Terhi Wainio-Biese, puh. 1561 363
Hallitus                                 	
§ 235	
Oikeusministeriö pyytää YTV:ltä lausuntoa ehdotuksesta hallituksen esitykseksi laiksi joukkoliikenteen tarkastusmaksusta annetun lain, rikoslain 17 luvun 6 §:n ja järjestyksenvalvojista annetun lain 1 §:n 
muuttamisesta. Lausunto pyydetään antamaan viimeistään 15.12.2004.

Taustaa
Oikeusministeriö asetti 22.12.2003 työryhmän, jonka tehtävänä oli laatia ehdotus hallituksen esitykseksi joukkoliikenteen tarkastusmaksusta annetun lain muuttamisesta siten, että tarkastusmaksu voitaisiin määrätä joukkoliikenteessä kaikkialla Suomessa samaan tapaan kuin tarkastusmaksu nykyisin voidaan määrätä pääkaupunkiseudulla. Työryhmän tuli selvittää mahdollisuuksia tehostaa toistuvasti liputta matkustaviin sovellettavaa seuraamusjärjestelmää ja tässä tapauksessa mm. pohtia erityisen palvelupetosta koskevan säännöksen säätämisen aiheellisuutta. Lisäksi työryhmä voi tehdä muita tarpeellisina pitämiään muutosehdotuksia. Työryhmä on kuullut myös YTV:n liikenneosaston asiantuntijoita lain valmisteluvaiheessa.
Lakiesityksen pääasiallinen sisältö
Lakiesityksessä ehdotetaan joukkoliikenteen tarkastusmaksusta annetun lain soveltamisalan laajentamista koko maata kattavaksi. Kaikille kunnille tulisi esityksen mukaan mahdollisuus hakea oikeutta tarkastusmaksun perimiseen liikenne- ja viestintäministeriöltä. Lisäksi liputta matkustamisen vähentämiseksi ehdotetaan tarkastusmaksun perimisoikeuden saaneiden julkisyhteisöjen eli pääkaupunkiseudulla käytännössä YTV:n, HKL:n ja rautatieliikenteen turvallisuudesta vastaavan viranomaisen (Ratahallintokeskus) välisen yhteistoiminnan tehostamista, joukkoliikenteen tarkastusmaksun suurinta sallittua määrää korotettavaksi ja mahdollisuutta käyttää järjestyksenvalvojia apuna lippujen tarkastuksessa ja liputta matkustavien poistamisessa. Tarkastusmaksun perimisoikeuden myöntämistä ja peruuttamista sekä matkalipun tarkastajaa koskevia ja eräitä muitakin säännöksiä täsmennettäisiin. Samoin eräitä asetuksessa säänneltyjä asioita siirrettäisiin lain tasolle. Lisäksi rikoslakiin ja järjestyksenvalvojista annettuun lakiin ehdotetaan vähäisiä muutoksia. Ehdotetut lait ovat tarkoitetut tulemaan voimaan kolmen kuukauden kuluttua siitä, kun ne on hyväksytty ja vahvistettu.
Työryhmä on pohtinut mm. liputta matkustamisen kriminalisointia ja todennut sen aiheuttavan sekä periaatteellisia että käytännöllisiä ongelmia. Tarkastusmaksua pidetään rangaistusluonteisena julkisoikeudellisena seuraamuksena, jonka rinnalla rikosoikeudellinen rangaistus vaikuttaa osin tarpeettomalta. Rikoslakiin ehdotettiin vuonna 1988 liputta matkustamisen kriminalisointia ns. palvelupetoksena. Palvelupetos olisi ulottunut hyvin erilaisille palvelualoille ja se olisi ollut petosta laajempi, kun siinä ei edellytettäisi kenenkään erehdyttämistä tai erehdyksen hyväksikäyttämistä. Palvelupetos olisi päällekkäinen joukkoliikenteen tarkastusmaksun, maksuvälinepetoksen ja petoksen kanssa, mikä tekisi palvelupetoksen tai tarkastusmaksujärjestelmän osin tarpeettomaksi. Seuraamusten samanaikainen käyttö ei olisi perusteltua. Jos taas palvelupetos olisi ensisijainen tarkastusmaksuun nähden, olisi ongelmallista erottaa moitittavampi palvelupetos esim. maksukyvyttömyyteen perustuvasta maksamattomuudesta ja selvittää, milloin ”pääsy kulkuvälineeseen olisi hankittu” kriminalisointiehdotuksessa tarkoitetulla tavalla ”aikomatta suorittaa maksua”.
Samoin kriminalisoinnin rajaaminen pelkästään uusimiseen toisi lisäongelmia. Rikosoikeudessa törkeät teot erotetaan perusrikoksesta tavallisesti teon vakavamman laadun ja tekijässään osoittaman syyllisyyden, vaan ei uusimisen, perusteella. Varsin huonosti voitaisiin rikosoikeudessa perustella itse rangaistavan käyttäytymisen rajan vetämistä ensikertaisen teon ja sen uusimisen välille. Ongelmallista olisi myös uusimisen erottaminen riittävällä tarkkuudella varattomuuteen tai huolimattomuuteen perustuvasta uusimisesta. Uusimisen ankarammalla kohtelulla ei tämän vuoksi monissa tapauksissa olisi toivottua ennalta ehkäisevää vaikutusta ja kovennuksen kärki saattaisi suuntautua tarpeettomasti myös vähävaraiseen kansanosaan. Lisäksi kriminalisointi edellyttäisi laajaa rekisterinpitoa kaikista määrätyistä tarkastusmaksuista.
Liputta matkustaminen voi kuitenkin eräissä tapauksissa jo nyt täyttää petoksen, maksuvälinepetoksen, väärän henkilötiedon antamisen tai väärennöksen tunnusmerkistön. Petos voi tulla kysymykseen muun muassa, jos matkustaja kuljettajan havaitessa tapahtuman leimaa kaupungin sisäisen matkan vaikka on aikeissa matkustaa kuntarajan yli. Maksuvälinepetos ei edellytä erehdyttämistä ja se voi tulla kysymykseen mm. luovutettaessa matkakortti oikeudettomasti käytettäväksi. Näin ollen osa keskimääräistä vakavammista pinnauksista päätyy jo nykyään rangaistavaksi.
Edellä mainituilla perusteilla ei työryhmä ehdota liputta matkustamisen kriminalisointia. Samoilla perusteilla ei myöskään toistuvan liputta matkustamisen seuraamukseksi ehdoteta tavallista ankarampaa tarkastusmaksua.
Oikeusministeriön lausuntopyyntö ja lausunnon kohteena olevat lakiluonnokset ovat esityslistan liitteenä. Kokouksessa on nähtävillä täydellinen lausuntopyyntöaineisto, joka on saatavilla myös internetin kautta oikeusministeriön verkkosivuilta osoitteesta: http://www.om.fi/28115.htm
Ehdotus (HP)	Hallitus päättää antaa oikeusministeriölle lakiehdotuksesta joukkoliikenteen tarkastusmaksusta annetun lain, rikoslain 17 luvun 6 §:n ja järjestyksenvalvojista annetun lain 1§:n muuttamisesta seuraavan lausunnon:

YTV:n kannalta lakiehdotuksessa on paljon hyviä muutosehdotuksia, joilla joukkoliikenteen tarkastustoimintaa voidaan tehostaa, kuten perimisoikeuden saaneiden yhteisöjen mahdollisuus sopia toimivaltansa piirissä olevien tarkastusmaksujen perimisestä yhteistoiminnassa. YTV, HKL ja Ratahallintokeskus ovat kuluvana vuonna kokeilleet yhteistoimintaa järjestämällä yhtäaikaisia joukkoliikenteen tehotarkastuksia. Pääkaupunkiseudun joukkoliikenteen tarkastustoiminnan tehostamisen kannalta on välttämätöntä, kuten lakiehdotuksen 2 §:ää koskevissa perusteluissa mainitaankin, että esimerkiksi YTV:llä on mahdollisuus harjoittaa tarkastustoimintaa myös seudullisessa junaliikenteessä. Lain tuleekin sallia mahdollisuus tarkastustoiminnan järjestämiseen joko omana palveluna tai ostamalla se ulkopuoliselta toiminnanharjoittajalta. Käytännössä on erittäin tärkeää, että pääkaupunkiseudulla tarkastustoimintaa harjoittavat julkisoikeudelliset yhteisöt voivat sopimalla keskenään tarkastaa tarvittaessa ristiin toistensa toimialueeseen kuuluvaa joukkoliikennettä. Tällä varmistetaan tarkastustoiminnan tehostuminen. Edelleen mahdollisuus käyttää järjestyksenvalvojia apuna tarkastustoiminnassa lisää liputta matkustavien kiinnijoutumisriskiä. 
Lakiehdotuksen 5 §:ssä ehdotetaan tarkastusmaksun suuruuden vahvistamista enintään 40 kertaa niin suureksi kuin mainitun julkisyhteisön alueen linja-autoliikenteen alin aikuisen kertamaksu tai halvimman junatyypin alin aikuisen kertamaksu. Siten pääkaupunkiseudulla laskentaperusteena olisi seutuliikenteessä Espoon ja Vantaan sisäinen lippu. Vuonna 2004 nämä liput maksoivat kaksi euroa eli niiden mukaan laskettuna tarkastusmaksu voisi olla enintään 80 euroa. Pohjoismaissa käytössä oleviin joukkoliikenteen tarkastusmaksuihin verrattuna; Kööpenhaminassa 500 tanskan kruunua, Oslossa 750 norjan kruunua tai Tukholmassa 800 ruotsin kruunua (n. 67-90 euroa) voi tarkastusmaksu olla suuruudeltaan vähintään 50 -kertainen (vuoden 2004 hinnalla 100 euroa) ja silloinkin se jäisi selkeästi alemmaksi kuin suurin sallittu rikesakko eli 200 euroa. Tällöin ei välittömästi lainsäätämisen jälkeen olisi tarvetta ottaa käyttöön tarkastusmaksun maksimimäärää.
Tarkastusmaksun määräämisen yhteydessä 8 §:ssä ehdotetaan edelleen, että matkustajan on tarkastajalle ilmoitettava henkilötietoinaan nimensä, ikänsä, ammattinsa ja osoitteensa. YTV pitää käytännössä turhana ammatin selvittämistä, mutta pitää erittäin tärkeänä henkilötunnuksen selvittämistä tarkastusmaksun määräämisen yhteydessä, koska maksamaton tarkastusmaksu saadaan periä suoraan ulosoton kautta. Käytännössä yli puolet joukkoliikenteessä määrätyistä tarkastusmaksuista joudutaan perimään ulosoton kautta. Käytännön perinnässä välttämättömiä ovat saatavan perusteeseen sekä velallisen yksilöintiin liittyvät tiedot. Henkilötunnuksen käyttö tarkastusmaksun määräämisen yhteydessä varmistaa perintävaiheessa henkilön asianmukaisen yksilöinnin ja palvelee siten myös velallisen itsensä oikeusturvaa. Henkilötunnuksen käytöllä voidaan myös vähentää sitä riskiä, että maksu tai sen perintä kohdistetaan alun perinkin kokonaan väärään henkilöön.
Lakiehdotuksen 13 §:ssä ehdotetaan muutosta tarkastusmaksun määräämistä koskevan päätöksen muutoksenhakuun. Voimassaolevan lain perusteella ei ole mahdollista hakea enää muutosta hallinto-oikeuden tekemään joukkoliikenteen tarkastusmaksua koskevaan valituspäätökseen. Nyt lakiesityksessä ehdotetaan tämän muutoksenhakukiellon poistamista, jolloin avautuisi mahdollisuus hakea muutosta tarkastusmaksua koskevaan päätökseen aina korkeinta hallinto-oikeutta myöten. YTV:n tilastojen mukaan on YTV:n tarkastajien määräämistä tarkastusmaksuista tehty vuonna 2003 yhteensä 55 valitusta Helsingin hallinto-oikeuteen ja marraskuun 2004 mennessä on valituksia hallinto-oikeuteen saapunut jo 100 kappaletta. Tosiasiallisesti YTV ensivaiheena poistaa itse määrättyjä tarkastusmaksuja ja antaa kaikkiin YTV:n määräämiin tarkastusmaksuja koskeviin valituksiin oman selvityksensä sekä voi vielä selvitysvaiheessa ehdottaa hallinto-oikeudelle tarkastusmaksun peruuttamista. Kun matkustajan mahdollisuus valittaa tarkastusmaksusta on käytännössä jo kaksiportainen, pitää YTV turhana mahdollisuutta valittaa julkisoikeudellisesta maksusta vielä erikseen muutenkin ruuhkaiseen korkeimpaan hallinto-oikeuteen asti.

Käsittely	Jäsen Olli Männikkö jäsen Irmeli Lembergin kannattamana esitti, että 
hallitus päättäisi lisäksi esittää, 

1	että tarkastusmaksun nimi muutetaan siten, että maksun nimi viestittää selvästi yhteiskunnallista paheksuntaa, esimerkiksi rangaistusmaksu 

2	ja että lausuntoehdotuksen toisen kappaleen loppu muutetaan kuulumaan seuraavasti:

	Pohjoismaissa käytössä oleviin joukkoliikenteen tarkastusmaksuihin verrattuna; Kööpenhaminassa 500 tanskan kruunua, Oslossa 750 norjan kruunua tai Tukholmassa 800 ruotsin kruunua (n. 67-90 euroa) voi tarkastusmaksu olla suuruudeltaan 100-kertainen (vuoden 2004 hinnalla 200 euroa) ja silloinkin se jäisi suurimman sallitun rikesakon suuruiseksi, eli 200 euroksi. Tällöin ei välittömästi lainsäätämisen jälkeen olisi tarvetta ottaa käyttöön tarkastusmaksun maksimimäärää.

	Esitystä ei vastustettu.

	Yhteistyöjohtaja muutti ehdotuksensa tehdyn esityksen mukaiseksi.

Päätös	Hallitus hyväksyi yhteistyöjohtajan muutetun ehdotuksen ja päätti antaa oikeusministeriölle asiasta seuraavan lausunnon:

YTV:n kannalta lakiehdotuksessa on paljon hyviä muutosehdotuksia, joilla joukkoliikenteen tarkastustoimintaa voidaan tehostaa, kuten perimisoikeuden saaneiden yhteisöjen mahdollisuus sopia toimivaltansa piirissä olevien tarkastusmaksujen perimisestä yhteistoiminnassa. YTV, HKL ja Ratahallintokeskus ovat kuluvana vuonna kokeilleet yhteistoimintaa järjestämällä yhtäaikaisia joukkoliikenteen tehotarkastuksia. Pääkaupunkiseudun joukkoliikenteen tarkastustoiminnan tehostamisen kannalta on välttämätöntä, kuten lakiehdotuksen 2 §:ää koskevissa perusteluissa mainitaankin, että esimerkiksi YTV:llä on mahdollisuus harjoittaa tarkastustoimintaa myös seudullisessa junaliikenteessä. Lain tuleekin sallia mahdollisuus tarkastustoiminnan järjestämiseen joko omana palveluna tai ostamalla se ulkopuoliselta toiminnanharjoittajalta. Käytännössä on erittäin tärkeää, että pääkaupunkiseudulla tarkastustoimintaa harjoittavat julkisoikeudelliset yhteisöt voivat sopimalla keskenään tarkastaa tarvittaessa ristiin toistensa toimialueeseen kuuluvaa joukkoliikennettä. Tällä varmistetaan tarkastustoiminnan tehostuminen. Edelleen mahdollisuus käyttää järjestyksenvalvojia apuna tarkastustoiminnassa lisää liputta matkustavien kiinnijoutumisriskiä. 
Lakiehdotuksen 5 §:ssä ehdotetaan tarkastusmaksun suuruuden vahvistamista enintään 40 kertaa niin suureksi kuin mainitun julkisyhteisön alueen linja-autoliikenteen alin aikuisen kertamaksu tai halvimman junatyypin alin aikuisen kertamaksu. Siten pääkaupunkiseudulla laskentaperusteena olisi seutuliikenteessä Espoon ja Vantaan sisäinen lippu. Vuonna 2004 nämä liput maksoivat kaksi euroa eli niiden mukaan laskettuna tarkastusmaksu voisi olla enintään 80 euroa. Pohjoismaissa käytössä oleviin joukkoliikenteen tarkastusmaksuihin verrattuna; Kööpenhaminassa 500 tanskan kruunua, Oslossa 750 norjan kruunua tai Tukholmassa 800 ruotsin kruunua (n. 67-90 euroa) voi tarkastusmaksu olla suuruudeltaan 100-kertainen (vuoden 2004 hinnalla 200 euroa) ja silloinkin se jäisi suurimman sallitun rikesakon suuruiseksi, eli 200 euroksi. Tällöin ei välittömästi lainsäätämisen jälkeen olisi tarvetta ottaa käyttöön tarkastusmaksun maksimimäärää.
Tarkastusmaksun määräämisen yhteydessä 8 §:ssä ehdotetaan edelleen, että matkustajan on tarkastajalle ilmoitettava henkilötietoinaan nimensä, ikänsä, ammattinsa ja osoitteensa. YTV pitää käytännössä turhana ammatin selvittämistä, mutta pitää erittäin tärkeänä henkilötunnuksen selvittämistä tarkastusmaksun määräämisen yhteydessä, koska maksamaton tarkastusmaksu saadaan periä suoraan ulosoton kautta. Käytännössä yli puolet joukkoliikenteessä määrätyistä tarkastusmaksuista joudutaan perimään ulosoton kautta. Käytännön perinnässä välttämättömiä ovat saatavan perusteeseen sekä velallisen yksilöintiin liittyvät tiedot. Henkilötunnuksen käyttö tarkastusmaksun määräämisen yhteydessä varmistaa perintävaiheessa henkilön asianmukaisen yksilöinnin ja palvelee siten myös velallisen itsensä oikeusturvaa. Henkilötunnuksen käytöllä voidaan myös vähentää sitä riskiä, että maksu tai sen perintä kohdistetaan alun perinkin kokonaan väärään henkilöön.
Lakiehdotuksen 13 §:ssä ehdotetaan muutosta tarkastusmaksun määräämistä koskevan päätöksen muutoksenhakuun. Voimassaolevan lain perusteella ei ole mahdollista hakea enää muutosta hallinto-oikeuden tekemään joukkoliikenteen tarkastusmaksua koskevaan valituspäätökseen. Nyt lakiesityksessä ehdotetaan tämän muutoksenhakukiellon poistamista, jolloin avautuisi mahdollisuus hakea muutosta tarkastusmaksua koskevaan päätökseen aina korkeinta hallinto-oikeutta myöten. YTV:n tilastojen mukaan on YTV:n tarkastajien määräämistä tarkastusmaksuista tehty vuonna 2003 yhteensä 55 valitusta Helsingin hallinto-oikeuteen ja marraskuun 2004 mennessä on valituksia hallinto-oikeuteen saapunut jo 100 kappaletta. Tosiasiallisesti YTV ensivaiheena poistaa itse määrättyjä tarkastusmaksuja ja antaa kaikkiin YTV:n määräämiin tarkastusmaksuja koskeviin valituksiin oman selvityksensä sekä voi vielä selvitysvaiheessa ehdottaa hallinto-oikeudelle tarkastusmaksun peruuttamista. Kun matkustajan mahdollisuus valittaa tarkastusmaksusta on käytännössä jo kaksiportainen, pitää YTV turhana mahdollisuutta valittaa julkisoikeudellisesta maksusta vielä erikseen muutenkin ruuhkaiseen korkeimpaan hallinto-oikeuteen asti.

Lisäksi YTV:n  hallitus esittää, että tarkastusmaksun nimi muutetaan 
siten, että maksun nimi viestittää selvästi yhteiskunnallista paheksun-
taa, esimerkiksi rangaistusmaksu.
		_________________________

Oheisaineisto	Lausuntopyyntö ja lakiehdotus