Oikeusministeriö
PL 25
00023
VALTIONEUVOSTO

viite: Oikeusministeriön työryhmämietintö 2004:14

JOUKKOLIIKENTEEN TARKASTUSMAKSUSTA ANNETUN LAIN MUUTTAMISESTA

Pyydettynä lausuntona työryhmän ehdotuksesta hallituksen esitykseksi joukkoliikenteen tarkastusmaksusta annetun lain ym. muuttamiseksi Ratahallintokeskus toteaa seuraavaa:

Ratahallintokeskus (RHK) pitää oikeusministeriön työryhmän mietintöä yleisesti ottaen hyvin valmisteltuna ja perusteltuna. RHK:n näkökulmasta työryhmä ei ehdota merkittäviä muutoksia voimassa olevaan tarkastusmaksulakiin. RHK:n käsityksen mukaan ehdotetut muutokset ovat pääosin toimivia ja kannatettavia. RHK kiinnittää kuitenkin ministeriön huomiota muutamiin yksityiskohtiin.

1 § Soveltamisala

Lakiehdotuksen mukaan oikeus tarkastusmaksujen perimiseen voidaan myöntää rautatien turvallisuudesta vastaavalle viranomaiselle. Rautatiesektorin viranomaistehtävien uudelleen järjestämistä koskeva valmistelutyö on käynnissä liikenne- ja viestintäministeriössä, eikä vielä tässä vaiheessa ole päätetty, mihin virastoon nykyinen RHK:n tarkastusmaksutoiminta tulee jatkossa kuulumaan. Koska RHK toimii tällä hetkellä rautateiden turvallisuudesta vastaavana viranomaisena, ei uusi muotoilu aiheuta tässä vaiheessa mitään muutosta. Jos tarkastusmaksutoimintaa ei siirretä syksyllä 2006 toimintansa aloittavalle uudelle rautateiden turvallisuudesta vastaavalle viranomaiselle, tulee ehdotettu muotoilu tuossa yhteydessä muutettavaksi. 

Monessa yhteydessä on keskusteltu tarkastusmaksutoimintojen yhdistämisestä ja uudelleen organisoimisesta. Tämän vuoksi voisi olla syytä tutkia mahdollisuutta määrittää laissa ainoastaan tarkastusmaksutoimintaa harjoittavalle organisaatiolle asetettavat vaatimukset, eikä nimetä organisaatioita laissa. Laissahan edellytetään joka tapauksessa erikseen myönnettävää tarkastusmaksujen perimisoikeutta.

8 § Tarkastusmaksun määrääminen

Lakiehdotuksen mukaan liputtoman matkustajan on ilmoitettava lipuntarkastajalle henkilötietoinaan nimensä, ikänsä, ammattinsa ja osoitteensa. Käytännössä ainoa henkilötieto, joilla henkilö voidaan yksilöidä, on henkilötunnus. Mikäli henkilötunnusta ei voida käyttää tarkastusmaksua määrättäessä, ei voida olla varmoja siitä, kuka junassa on todellisuudessa matkustanut. Myös väärien henkilötietojen antaminen helpottuu huomattavasti, mikäli henkilötunnusta ei käytetä. Osoitetietoa käytetään henkilötietona silloin, kun varmistetaan, ovatko matkustajan itse ilmoittamat tiedot oikeita. Väestörekisteristä tarkastetaan, kuuluvatko ilmoitettu nimi, henkilötunnus ja osoite samalle henkilölle. Henkilön ammatilla ei ole merkitystä henkilötietona. Laissa olisi syytä edellyttää, että liputtoman matkustajan on ilmoitettava henkilötietoinaan nimensä, osoitteensa ja henkilötunnuksensa.

Lakiehdotuksen ja nykyisenkin lain mukaan matkustajan pitää ostaa lipuntarkastajalta matkalippu. Vaatimus on periaatteessa järkevä, mutta sen käytännön soveltaminen aiheuttaa ongelmia asettamalla matkustajat eriarvoiseen asemaan. Usein liputtomalla matkustajalla ei ole rahaa tai halua matkalipun ostoon. Jos samassa osastossa on useita liputtomia matkustajia, joista osa ostaa matkalipun ja osa ei, joutuvat matkustajat keskenään eriarvoiseen asemaan. Pitäisikö ne matkustajat, jotka eivät syystä tai toisesta pysty ostamaan lippua tarkastajalta, poistaa aina junasta. Junasta poistaminen on oltava aina viimeinen vaihtoehto ja siinä on erityisesti otettava huomioon turvallisuusnäkökohdat. Vaikeissa sääolosuhteissa tai myöhäisenä ajankohtana junasta poistaminen voi olla kohtuutonta ja jopa mahdotonta. Junasta poistamista voidaan pitää kohtuuttomana myös niissä tapauksissa, joissa rahattomalla ja liputtomalla matkustajalla on voimassaoleva kuukausilippu, joka on jäänyt kotiin. Rautateillä perutaan vuosittain n. 1500 tarkastusmaksua siksi, että asiakkaalla on ollut voimassa oleva matkalippu, joka ei kuitenkaan tarkastushetkellä ole ollut mukana. Lakiehdotuksen mukaan nämä matkustajat joutuvat ostamaan matkalleen toisenkin matkalipun.

Lakiehdotuksen 2  §:ssä mahdollistetaan tarkastusmaksun perimisoikeuden saaneiden organisaatioiden yhteistoiminta. Ehdotuksen 8 §:ssä yhteistoiminta kuitenkin käytännössä estetään tai yhteistoimintaa ainakin vaikeutetaan, koska matkalippujärjestelmät ovat eri kulkuvälineissä erilaisia. Jos HKL:n tai YTV:n tarkastajat auttavat tarkastustoiminnassa lähijunissa Helsinki – Pasila välillä, he eivät pysty myymään matkalippua matkustajalle, jonka määränpää on Riihimäki.

Myös turvallisuuden kannalta olisi järkevää, että lipuntarkastajia ei velvoitettaisi myymään matkalippuja. Lipunmyyntivelvoite pakottaa tarkastajia kuljettamaan kassaa mukanaan. Jos kassat voitaisiin poistaa tarkastajilta, paranisi työturvallisuus merkittävästi. Lipunmyynnin lopettaminen vähentäisi myös tarvetta matkustajien poistamiselle kulkuvälineestä. Tämä vähentäisi vaarallisia tilanteita ja parantaisi työturvallisuutta.

Lipputulot, jotka tarkastajien lipunmyynnin lopettamisen takia menetettäisiin, saataisiin perittyä tarkastusmaksutuloina moninkertaisesti. Riippumatta siitä, ostaako matkustaja matkalipun, nykyisen lipunmyyntitapahtuman aikana ehdittäisiin tarkastaa kymmeniä matkustajia. Liputtomia matkustajia on niin tiheässä, että keskimäärin joka toisen lipunmyyntitapahtuman aikana löydettäisiin uusi liputon matkustaja. Kahden matkalipun myyntiyrityksen aikana saataisiin ”myytyä” tarkastusmaksu. Myös liikennöitsijät hyötyisivät taloudellisesti lipunmyynnin lopettamisesta. Sekä lipputulot että tarkastusmaksutulot ovat liikennöitsijöiden tuloja. Tarkastusmaksutoimintaan lipunmyynnin lopettaminen lisäisi toiminnan tehokkuutta sekä oikeudenmukaisuutta.

Verrattaessa tarkastusmaksun suuruutta rikesakkoon, saattaa tarkastusmaksu tuntua rikkeen vakavuuteen nähden suurelta. Jotta liputta matkustaminen tarkastusmaksun uhalla ei olisi kannattavaa, täytyy tarkastusmaksun suuruus kuitenkin olla vähintään nykyistä luokkaa. Jos tarkastusmaksu sisältäisi myös paikallisliikenteen matkalipun, pienentäisi se käytännössä tarkastusmaksussa sanktion osuutta matkalipun hinnan verran. 

RHK ehdottaa harkittavaksi mahdollisuutta määritellä tarkastusmaksu siten, että se sisältää kuntien (tai kuntayhtymien) sisäisessä liikenteessä ja VR:n lähiliikenteessä matkalipun käynnissä olevan matkan pääteasemalle siinä kulkuneuvossa, jossa tarkastusmaksu on määrätty. Vaihto-oikeutta kulkuneuvosta toiseen tarkastusmaksulla ei olisi. Sekä rautateiden että maanteiden kaukoliikenteessä tarkastusmaksu ei puolestaan voisi sisältää matkalippua, koska pitkillä matkoilla olisi tuolloin taloudellisesti kannattavampaa matkustaa matkalipun sijasta tarkastusmaksulla.

14 § Tarkemmat säännökset

Voimassa olevan 14 §:n (asetuksenanto-oikeus) mukaan Poliisipiirin päällikölle 6 §:n mukaan kuuluvia tehtäviä voidaan asetuksella siirtää Ratahallintokeskukselle rautateiden joukkoliikenteessä. Voimassa olevan joukkoliikenteen tarkastusmaksusta annetun asetuksen 9 §:n mukaan rautateiden joukkoliikenteessä toimivan tarkastajan hyväksyy RHK. RHK antaa tarkastajalle tarkastuspassin ja lisäksi valvoo tarkastajan toimintaa. Ehdotettu uusi 14 § (tarkemmat säännökset) sisältää valtuutuksen säätää valtioneuvoston asetuksella tarkemmin muun ohella tarkastusmaksun perimisoikeuden hakemisesta, hyväksymiseen tarvittavista asiakirjoista ja hyväksymismenettelystä. Näyttäisi siltä, että RHK:n nykyisiä tarkastusmaksutoimintaan liittyviä tehtäviä oltaisiin siirtämässä poliisin hoidettavaksi, vaikkakaan asia ei ehdotuksesta tarkemmin ilmene. RHK katsoo, ettei tällaiseen muutokseen ole aihetta. Rautateiden joukkoliikenteen tarkastusmaksutoimintaan liittyvät tehtävät tulee tältä osin säilyttää yhtenä kokonaisuutena. 

Ylijohtaja 			Ossi Niemimuukko

Hallinto- ja talousjohtaja 	Hannu Mäkikangas