3 0. 12.	u.a

G ~	6 Jill 2003
d Ko'to.00/oo

Oikeusministeriölle

© SUOMEN PAIKALLISLIIKENNELIITTO RY FINLANDS LOKALTRAFIKFÖRBUND

LAUSUNTO EHDOTUKSESTA HALLITUKSEN ESITYKSEKSI JOUKKOLIIKENTEEN TARKASTUSMAKSUSTA ANNETUN LAIN YM. MUUTTAMISEKSI

Pyydettynä lausuntonaan Suomen Paikallisliikenneliitto r.y. esittää kunnioittaen seuraavaa:

Paikallisliikenneliitto oli syksyllä 2003 nostanut esiin joukkoliikennevälineissä yleistyneen ilman asianmukaista matkalippua tapahtuneen matkustamisen aiheuttamat ongelmat ja merkittävät taloudelliset tappiot sekä tähän liittyvät tarpeet joukkoliikenteen tarkastusmaksusta annetun lain muuttamiseen sekä soveltamisalan laajentamiseen.

Oikeusministeriö asetti 22.12.2003 työryhmän valmistelemaan tarkastusmaksulain muuttamista tavoitteena lain soveltamisalan laajentaminen koko maahan. Lisäksi tuli selvittää mandollisuuksia tehostaa seuraamusjärjestelmää ja pohtia erityisen palvelupetosta koskevan säännöksen säätämisen aiheellisuutta. Työryhmässä oli myös Paikallisliikenneliiton edustus. Työryhmä työskenteli hyvässä ja eri näkemyksiä sovittelevassa hengessä ja jätti mietintönsä 30.9.2004.

Työryhmän ehdotukset mandollistavat tarkastusmaksujärjestelmän käyttöön oton myös muualla, kuin pääkaupunkiseudulla ja raideliikenteessä. Kuntien järkevä ja kustannuksia säästävä yhteistoiminta tulee mandolliseksi. Tarkastusmaksujen suuruus voitaisiin tarvittaessa nykyistä paremmin sovittaa vastaamaan ilman asianmukaista matkalippua matkustettaessa tavoiteltavaan taloudelliseen hyötyyn, kun tarkastusmaksun suuruus ehdotuksen mukaisesti voisi olla nykyisen 30 sijasta 40 kertaa alin matkalipun kertamaksu. Järjestelmän tehokkuutta parantaisi lisäksi mandollisuus käyttää järjestyksenvalvojia apuna matkalippujen tarkastustoiminnassa. Tämä lisäisi myös matkalippujen tarkastajien turvallisuutta.

Paikallisliikenneliitto pitääkin ehdotuksia hallituksen esitykseksi tarkastusmaksulain ja eräiden muiden lakien muuttamiseksi perusteltuina, erittäin tarpeellisina ja hyvinä. Uskomme, että ne omalta osaltaan mandollistavat asetettujen tavoitteiden saavuttamisen. Haluamme kuitenkin kiinnittää huomiota muutamiin yksityiskohtiin.

Ehdotuksessa valitusoikeutta esitetään laajennettavaksi nykyisestä siten, että tarkastusmaksua koskevasta päätöksestä voisi valittaa myös korkeimpaan hallinto-oikeuteen. Nykyisin noudatetaan kaksiportaista järjestelmää, jossa asianosainen voi ensin hakea viranomaiselta itseoikaisua ja tämän jälkeen tarvittaessa saattaa asian
puh. (09) 472 2401 fax (09) 472 3700
Toinen linja 7, 00530 Helsinki
www.paikallisliikenneliitto.com

hallinto-oikeuden tutkittavaksi. Tämä järjestelmä on saatujen kokemusten perusteella toiminut joustavasti ja hyvin. Ehdotetut muutokset eivät muuta järjestelmää siten, että esimerkiksi oikeusturvasyyt edellyttäisivät valitusoikeuden laajentamista.

Työryhmässä oli keskustelua myös mandollisuudesta määrätä korotettu tarkastusmaksu tilanteessa, jossa maksua ei määräajassa makseta. Taustalla on tarkastusmaksujen heikko kertymä ja tarve saada tilanteeseen parannusta. Tavoitteena oli myös kaikille osapuolille kustannuksia aiheuttavien perintätoimien vähentäminen. Edellä mainittua tarkastusmaksun porrastamista ei kuitenkaan työryhmän mietinnössä mainituista syistä voitu esittää. Sen sijaan esitämme, että lain 5 § ään otettaisiin kohta, jonka mukaan tarkastusmaksun perimisoikeuden saanut julkisyhteisö voisi niin harkitessaan myöntää määräämäänsä tarkastusmaksuun alennuksen, jos tarkastusmaksu maksetaan määräaikaan mennessä. Tämä kannustaisi tarkastusmaksun saaneita maksamaan tarkastusmaksunsa ja parantaisi tarkastus-maksujen kertymää.

Viimekasi mainittuun liittyen toivomme myös, että laissa tai sen perusteissa otettaisiin kantaa sen puolesta, että julkisyhteisön perimät tarkastusmaksutulot käytetään täysimääräisesti tarkastusmaksutoiminnan menojen kattamiseen. Nykyinen budjetointitapa ei tue resurssien osoittamista tarkastusmaksutoiminnan tehostamiseen ja toiminnan laajentamiseen ehdotuksessa mainitulla tavalla.

Tarkastusmaksujärjestelmä on osoittautunut toimivaksi ja käyttökelpoiseksi keinoksi hallita liputta matkustamista normaalitilanteissa. Järjestelmälliseen, toistuvaan ja jopa järjestäytyneeseen toimintaan se ei kokemusten valossa kuitenkaan näytä tehoavan. Tämän vuoksi tulisi vielä harkita toistuvan toiminnan kriminalisointia esimerkiksi petoksena, maksuvälinepetoksena tai palvelupetoksena silloin, kun toiminta osoittaa ilmeistä piittaamattomuutta ja tarkoituksellisuutta. Tunnusmerkistön täyttyminen ei mielestämme ole ongelmallista. Erehdyttämisen kohteena on joukkoliikennepalvelun tarjoaja, joka kärsii myös taloudellisen tappion erehdyttämisestä. Kyse ei olisi päällekkäisestä tai samanaikaisesta seuraamusjärjestelmästä. Tarkastusmaksujärjestelmään kuuluva joukkoliikenne ja sen matkustajat eivät kriminalisoinnin osalta voine myöskään olla toisenlaisessa asemassa, kuin sellainen liikenne, jossa tarkastusmaksulain mukaista tarkastustoimintaa ei harjoiteta.

Helsingissä 29.12.2004