Oikeusministeriö
PL 25
00023 Valtioneuvosto

TARKASTUSMAKSUSTA JOUKKOLIIKENTEESSÄ ANNETUN LAIN TARKISTAMINEN
Linja-autoliiton lausunto

Linja-autoliitto (LAL) yhtyy pääsääntöisesti tarkastusmaksulakityöryhmän ehdotuksiin. Haluamme kuitenkin kiinnittää huomiota muutamaan asiaan, jotka pitäisi mielestämme ottaa huomioon ennen kuin lakiehdotusta viedään eteenpäin.

Pääkaupunkiseudun ulkopuolella toimivassa bussiliikenteessä väärillä tai vanhentuneilla lipuilla matkustaminen on valtakunnallisesti suurempi ongelma kuin liputta matkustaminen. Väärä lippu saattaa olla esimerkiksi jonkun toisen henkilön henkilökohtainen lippu tai tiettyyn enimmäiskilometrimäärään sidottu lippu, jolla matkustetaan liian pitkiä matkoja. Lippujen virheellinen käyttö voi koskea yhtä lailla yhteiskunnan osittain rahoittamia kaupunki-, seutu-, työ- ja koulumatkalippuja kuin matkustajien itse maksamia kerta- ja sarjalipputuotteita. Väärinkäytöksiä esiintyy niin kaupunkiseuduilla, maaseudulla kuin kaukoliikenteessäkin.

Tarkastusmaksulain tulee antaa mahdollisuus periä tarkastusmaksuja bussien linja- ja ostoliikenteessä koko Suomessa. Lakiehdotuksen 4 §:ssä tätä mahdollisuutta on kuitenkin rajattu edellytyksellä, että ’matkustajien määrä on suuri ja käytössä on yhtenäinen matkalippu- ja hintajärjestelmä’. Lain perusteluissa on lisäksi todettu, että matkustajien vuotuisen kokonaismäärän pitäisi olla useita miljoonia. Näillä reunaehdoilla tarkastusmaksulaki ei käytännössä kata kuin vain eräät suurimmat kaupunkiseudut.

Lakiehdotuksen 1 §:n mukaan oikeus tarkastusmaksun perimiseen busseilla hoidettavassa joukkoliikenteessä voitaisiin myöntää pääkaupunkiseudun ulkopuolella vain kunnalle. Kunnalla on kuitenkin omaa intressiä tarkastustoimintaan vain siltä osin kuin se itse rahoittaa liikenteen hoitoa ja lippuja. Suurin osa Suomen bussiliikenteen hoitokustannuksista katetaan puhtaasti matkustajien itse maksamilla lipputuloilla, joihin suurin intressi on bussiyrityksellä.

Tarkastusmaksulakia tulisi kehittää siten, että se antaisi bussiyrityksille mahdollisuuden esimerkiksi ostaa kunnalta tarkastusmaksupalveluja. Sinänsä on ymmärrettävää ja perusteltua, että matkalippuja tarkastaa busseissa yritysten ulkopuolinen taho. Tähän toimintaan on kuitenkin annettava esitettyä laajemmat mahdollisuudet. Kunnallinen lipuntarkastaja voisi tarkastaa busseissa kaikki mahdolliset lipputuotteet yrityksen ja kunnan kesken sovitulla tavalla ja määrätä tarvittaessa lain mukaisen tarkastusmaksun.

Liputta matkustaminen on lähinnä vain pääkaupunkiseudun ongelma. LAL yhtyy siihen, ettei liputta matkustamista ryhdytä ensisijaisesti kriminalisoimaan. Väärinkäytöksiä tulee pyrkiä vähentämään mm. tarkastusmaksun määrää korottamalla, lippujen tarkastusta tehostamalla ja sijoittamalla lipunlukijalaitteet kuljettajan näkyviin.

LAL ei katso tarpeelliseksi, että tarkastusmaksua koskevasta päätöksestä voisi valittaa myös korkeimpaan hallinto-oikeuteen. Asian merkittävyyden kannalta lisäbyrokratia ei ole perusteltua vaan itseoikaisuun ja hallinto-oikeuteen perustuva nykyinen valitusjärjestelmä on riittävä.

Kunnioittaen

LINJA-AUTOLIITTO

Heikki Kääriäinen
toimitusjohtaja

Tiedoksi		lainsäädäntöneuvos Ilari Hannula, OM
hallitusneuvos Tuula Ikonen, LVM
liikenneinsinööri Silja Siltala, Suomen Kuntaliitto
toiminnanjohtaja Pekka Aalto, Suomen Paikallisliikenneliitto