Lahti, 23.9.2011

					723-2011-1/Ha-1

Oikeusministeriö
Lainvalmisteluosasto
Yksityisoikeuden yksikkö
PL 25
00023  VALTIONEUVOSTO 

Viite: lausuntopyyntö 11.7.2011, OM 1/41/2011, OM018:00/2011

LAUSUNTO  ISYYSLAINSÄÄDÄNNÖN UUDISTAMINEN/ARVIOMUISTIO

Pyydettynä lausuntona Lahden maistraatti kunnioittaen lausuu seuraavaa.

1.	Johdanto	Kannatamme isyyslainsäädännön ajanmukaisuuden arviointia 
		arviomuistiossa mainituista syistä.

2.	Isyyden toteaminen avioliiton perusteella

2.2.	Arvio 
Isyysolettama on edelleen kytkettävä nykyiseen tapaan vain äidin avioliittoon. 

Isyyslakia uudistettaessa on kuitenkin otettava kantaa arviomuistiossa kiinnitettyyn epäjohdonmukaisuuteen (s. 13) koskien lapsen isyyttä, joka syntyy sellaisen lyhyen avioliiton perusteella jossa isä kuolee vähän ennen lapsen syntymää. Kuten arviomuistiossa aivan oikein todetaan, on epäjohdonmukaista olla hyväksymättä kuollutta aviomiestä lapsen isäksi, mikäli lasta ei ole voitu siittää avioliiton aikana, kun taas aviomies, joka on elossa lapsen syntyessä, merkitään automaattisesti lapsen isäksi, vaikka avioliitto olisi kestänyt ennen lapsen syntymää alle 1 kk.  Olisiko Suomen lainsäädäntö syytä korjata vastaamaan Ruotsin vastaavaa sääntelyä (FB 1:1)? Samalla on luonnollisesti pohdittava, millaista selvitystä käytännössä asiassa tarvitaan ja millaiset aikarajat on asetettava, jotta isyysolettama tässä tapauksessa on myös voimassa.

3.	Isyyden selvittäminen

3.2.1.	Isyyden selvittämisen käyttöalan rajaus lapsen syntyperän mukaan

Olemme samaa mieltä arviomuistion kanssa siinä, että isyyden selvittämisen perusajatukset ovat edelleen ajanmukaiset. 

Maistraatti kannattaa arviomuistossa esitettyä, eli sellaisessa tapauksessa, jossa DNA-tutkimus osoittaa, että aviomies ei ole lapsen isä ja molemmat vanhemmat pyytävät isyyden kumoamista, asia voitaisiin käsitellä hallinnollisessa järjestyksessä, esim. sosiaalilautakunnassa. 

3.2.2.	Isyyden selvittämisen käyttöalan rajaus lapsen iän perusteella

Olemme periaatteelliselta kannalta samaa mieltä kuin arviomuistiossa: isyyden selvittämisen käyttöalan rajaus lapsen iän perusteella ei ole perusteltua, varsinkaan kun rajaus on tehty 15 vuoteen. Kannatamme ikärajan poistamista kokonaan. Tämä ei lisänne kovin merkittävästi työmääriä, mutta antaa mahdollisuuden isyyden selvittämiseen jokaiselle, jonka isyys on jäänyt selvittämättä äidistä johtuvista syistä. Rajan asettaminen 18-20 –vuoteen ei ole riittävä, sen ikäinen ei ole välttämättä vielä tarpeeksi kypsä itse harkitsemaan asiaa.

3.2.3.	Äidin vastustuksen merkitys

Mikäli em. ikäraja poistetaan, tässä luvussa mainitulla äidin vastustuksella (yli 1 % kustakin ikäluokasta jää vaille isää) ei olisi enää merkitystä ja lapsen oikeus molempiin vanhempiin toteutuisi ennemmin tai myöhemmin, mikäli lapsi - vaikka itsenäistyttyään vanhemmalla iällä - niin haluaa.

4.	Isyyden vahvistaminen tunnustamisella

       4.1. Nykytila ja 4.2. Arvio

Isyyden tunnustamislausuma voidaan nykyisin antaa lastenvalvojalle, henkikirjoittajalle ja julkiselle notaarille. Näistä kaksi jälkimmäistä löytyvät nykyisin vain maistraateista. Henkikirjoittajalle ja julkiselle notaarille annettavien tunnustamislausumien käytännön merkitys lienee jäänyt vähäiseksi, mistä syystä,  ja erityisesti siitä syystä,  että käytännössä isyyden selvittämisen näissäkin tilanteissa hoitaa aina lastenvalvoja, mielestämme olisi riittävää, että myös tunnustamislausuman voisi ottaa vastaan vain lastenvalvoja.

4.2.1.	Tunnustamisen välittömyysperiaate

Tunnustamisen välittömyysperiaate tulee säilyttää. Maistraatti ei kannata arviomuistiossa esitettyä yksittäistapauksissa tehtävää isyydentunnustamismahdollisuutta ilman välitöntä viranomaiskontaktia. Käytännössä tällaiset yksittäistapausten harkinnanvaraiset sallimiset eivät ole suositeltavia, koska mikäli lopputulos ei ole hakijalle mieleinen, harkintaprosessi aiheuttaa tyytymättömyyttä ja mielipahaa. 
On selvempää, kun kaikissa tapauksissa on samat yksiselitteiset säännöt. Kyseessä on kuitenkin juridisesti tärkeän oikeussuhteen perustaminen eikä voida pitää kohtuuttomana sitä, että asianosainen joutuu hoitamaan asian henkilökohtaisesti, vaikka sitten viiveelläkin.

4.2.2.	Tunnustamisen voimaansaattaminen

Lahden maistraatti kannattaa arviomuistiossa todettua, että yksinkertaisimmissa tilanteissa isyyden tunnustaminen voitaisiin vahvistaa sosiaaliviranomaisen päätöksellä. 

Kuten arviomuistiossa todetaan, mikäli toimivallan jakamiseen 
- sosiaaliviranomaisten ratkaistaviin ja maistraatin ratkaistaviin – päädytään, jaon tulisi perustua selkeään kriteeriin, jotta vältytään toimivaltaristiriidalta. Kun kysymyksessä on suomalainen, Suomessa asuva avopari, maistraatin osallistuminen vahvistamisprosessiin ei tuo mitään lisäarvoa. Sosiaaliviranomainen pystynee väestötietojärjestelmästä tarkistaen toteamaan ne kriteerit, mitkä lainsäätäjä haluaa tilanteessa asettaa: yhteisessä osoitteessa asuminen (lapsen syntyessä ja mahdollisesti myös siittämisen aikaan, mikäli jälkimmäinen katsotaan tärkeäksi kriteeriksi, vrt. avioliitossa syntyvän lapsen isyysolettama) ja äidin naimattomuus - kaikkien osapuolten elossaolon lisäksi.  

Ilmeisesti lainsäätäjä ei kuitenkaan ole valmis antamaan muunlaisten selvien isyyksien tunnustamisen vahvistamista sosiaaliviranomaisille? Tästä ei ole arviomuistiossa mainintaa. Nimittäin aika selviä ovat myös tapaukset, joissa  -  vaikka pariskunta asuisi erilläänkin - he ovat lastenvalvojalle vakuuttaneet olevansa yksimielisiä siitä, että täysi-ikäinen (ei holhoustoimilain mukaisessa edunvalvonnassa oleva) tunnustaja on lapsen isä ja lastenvalvoja katsoo isyyden selvitetyksi, ja äiti on väestötietojärjestelmän tietojen mukaan naimaton (ja kaikki osapuolet elossa). Maistraatilla ei tällaisissakaan tapauksissa ole käytännössä muita vaihtoehtoja kuin hyväksyä isyys, mitään erityistä harkintaa ei tarvita. 

Kun tilanteessa on kansainvälinen ulottuvuus, erityisesti kun äiti on ulkomaalainen (tai ulkomailla asuva), on toimivallan jako maistraatin ja sosiaaliviranomaisen kesken tarkkaan harkittava, ts. asetettava tarkat kriteerit sille, milloin sosiaaliviranomainen voi hyväksyä isyyden tunnustamisen, vaikka kysymyksessä olisikin ns. avopari. Käytännössä nimittäin esiintyy tilanteita, joissa äiti on henkilönä merkitty väestötietojärjestelmään ja asuu Suomessa, mutta hänen siviilisäätytietonsa puuttuu väestötietojärjestelmästä tai äiti on ulkomailla asuva ja puuttuu kokonaan Suomen väestötietojärjestelmästä tai ulkomailla asuvan äidin tiedot ovat väestötietojärjestelmässä puutteelliset (myös suomalaisten osalta näin voi joskus olla pitkään ulkomailla asumisen osalta). Lisäksi lähes  poikkeuksetta näissä tilanteissa lastenvalvojilta maistraattiin tulevista isyyden selvittämisasiakirjoista puuttuu laillistettu selvitys äidin siviilisäädystä, jolloin maistraatti joutuu selvityksen erikseen äidiltä pyytämään (ks. Laki väestötietojärjestelmästä ja Väestörekisterikeskuksen varmennepalveluista 661/2009, 19 §). 

Arviomuistion 4.2.2.-kohdan 3 kappaleessa lausuttua epäilyä maistraatin soveltuvuudesta isyyden tunnustamistehtäviin emme sitä vastoin oikein ymmärrä. Vaikka maistraatti vastaa oman toimialueensa väestötietojärjestelmän sisällöstä yksittäisten henkilöiden osalta ja vastaa järjestelmän eheydestä ja luotettavuudesta (Laki väestötietojärjestelmästä ja Väestörekisterikeskuksen varmennepalveluista 661/2009, mm. 4 §, 13 §, 18 §, 21 §), tämä ei mielestämme poissulje maistraatin mahdollisuutta vahvistaa isyyden tunnustamisia niissä tapauksissa, joissa lainsäätäjä katsoo, ettei tehtävää voi tehdä sosiaalilautakunta. Isyyden tunnustamisen kautta syntyvä isyys on joka tapauksessa kirjattava väestötietojärjestelmään, tekee vahvistamisen kuka hyvänsä eikä voitane olettaa, että sosiaaliviranomainen sen paremmin kuin maistraatti veisi yhteen Suomen perusrekistereistä virheellisiä tietoja. Ilmoittajan vastuu ilmoittamiensa tietojen luotettavuudesta koskee myös sosiaaliviranomaisia (Laki väestötietojärjestelmästä ja Väestörekisterikeskuksen varmennepalveluista 661/2009, 27 §). 
Lisäksi on muistettava, että ulkomaan kansalaisen mahdollinen rekisteröinti väestötietojärjestelmään on eri prosessi (Laki väestötietojärjestelmästä ja Väestörekisterikeskuksen varmennepalveluista 661/2009, 7 §, 9 §, 10 §) ja täysin irrallinen isyyden tunnustamisen vahvistamisesta ja isyyden merkitsemisestä väestötietojärjestelmään. Esim. mikäli isyytensä tunnustanut on ulkomailla asuva ulkomaan kansalainen, häntä ei rekisteröidä väestötietojärjestelmään eikä hän saa suomalaista henkilötunnusta, ainoat merkinnät tehdään lapsen tietoihin isän kohdalle.  

		Muilta osin Lahden maistraatilla ei ole lausuttavaa.

		Erja Kronberg
		maistraatin päällikkö