Oikeusministeriö
oikeusministerio@om.fi

Lausuntopyyntö OM 1/41/2011, OM018:00/2011

Isyyslainsäädännön uudistaminen

Oikeusministeriö on teettänyt lainsäädäntöneuvos Markku Helinillä arviomuistion isyyslain uudistamistarpeista. Oikeusministeriö on pyytänyt Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirastolta (Valvira) lausuntoa arviomuistiosta. 

Valvira yhtyy arviomuistiossa esitettyyn näkemykseen siitä, että isyyslain ajanmukaisuuden arviointi ja uudistaminen on tarpeen, koska lain säätämisen jälkeen on tapahtunut paljon lain soveltamiseen vaikuttavia muutoksia. Valvira esittää lausuntonaan seuraavaa:

3. Isyyden selvittäminen

Arviomuistion mukaan on tärkeää, että isyyden selvittäminen käynnistyy viranomaisen (kunnan lastenvalvoja) aloitteesta, jotta asian hoitaminen ei jää riippumaan äidin ja miehen aktiivisuudesta. Kunnan sosiaalitoimi huolehtii isyyden selvittämisestä. Valvira pitää tätä asianmukaisena jatkossakin.

3.2.1. Isyyden selvittämisen käyttöalan rajaus lapsen syntyperän mukaan

Nykyisin isyyden selvittäminen on käytettävissä isyyden vahvistamiseksi ainoastaan silloin, kun lapsi on syntynyt avioliiton ulkopuolella. Jos isyys on todettu äidin avioliiton perusteella, mutta isyysolettama ei vastaa biologista totuutta, aviopuolisoiden on huolehdittava itse asiantilan korjaamisesta: aviopuoliso voi nostaa isyyden kumoamiskanteen toista puolisoa ja lasta vastaan. Jos osapuolet haluavat ennen kanteen nostamista selvittää asiaa DNA-tutkimuksen avulla, heidän on maksettava sen kulut itse eikä lastenvalvoja auta heitä muutoinkaan. Isyyden selvittäminen käynnistyy näissä tapauksissa lastenvalvojan toimesta vain, jos toinen mies tunnustaa lapsen. Tällöin lastenvalvoja voi tilata DNA-tutkimuksen, ja silloin sen kustannukset maksaa yhteiskunta.

Arviomuistion mukaan isyyden selvittämisen käyttöalan laajentamista olisi harkittava siten, että vanhemmat voisivat yhdessä pyytää isyyden selvittämistä tapauksissa, joissa he pitävät avioliiton perusteella todettua isyyttä epävarmana tai epätodennäköisenä. Jos lastenvalvoja katsoisi aviomiehen isyyden epävarmaksi, hän voisi tilata DNA-tutkimuksen, jolloin yhteiskunta maksaisi sen kustannukset. 

Valvira toteaa, että nykyisin voimassa olevien säännösten perusteella syntyy tilanteita, joissa aviopuolisot haluaisivat DNA-tutkimuksella varmistaa lapsen isyyden ennen isyyden kumoamiskanteen nostamista, mutta tutkimuksen tekeminen omalla kustannuksella ei ole mahdollista kalliin hinnan vuoksi. Isyyden selvittäminen mahdollisimman pian lapsen syntymän jälkeen olisi kuitenkin lapsen ja perheen edun mukaista. Tämän vuoksi isyyden selvittämisen käyttöalan laajentamista arviomuistiossa esitetyllä tavalla voidaan pitää perusteltuna.  

4. Isyyden vahvistaminen tunnustamisella

4.2.1. Tunnustamisen välittömyysperiaate

Arviomuistion mukaan isyyden tunnustamisen pääperiaatteet eli tunnustamisen korostettu henkilökohtaisuus, välittömyysperiaate ja ajatus, että viranomaisen tulee valvoa tunnustamisen oikeellisuutta, ovat säilyttäneet ajanmukaisuutensa. Esimerkkinä tilanteista, jossa tunnustamislausuma olisi mahdollista lähettää lastenvalvojalle postitse, lähetin välityksellä tai jopa sähköisesti, on mainittu tilanteet, joissa äiti on pitempään elänyt yhdessä miehen kanssa ja joissa tunnustaminen koskee perheen toista tai useampaa lasta. 

Valvira toteaa, että muistiossa todetut isyyden tunnustamisen pääperiaatteet on aiheellista säilyttää. Mikäli välittömyysperiaatteesta luovuttaisiin, sen tulisi koskea edellä kuvatun kaltaisia yksittäistapauksia, ja niissäkin viranomaisella tulisi olla harkintavalta tarvittaessa vaatia isyyden tunnustamiselta välittömyyttä.

4.2.2. Tunnustamisen voimaansaattaminen

Tunnustamisen voimaansaattaminen vaatii nykyisin vähintään kahden viranomaisen, lastenvalvojan ja maistraatin, työpanosta. Arviomuistion mukaan olisi harkittava, voitaisiinko tunnustaminen ainakin yksinkertaisimmissa tilanteissa vahvistaa sosiaaliviranomaisen päätöksellä. Tällaisia voisivat olla tilanteet, joissa äiti ja mies asuivat lapsen siittämisen aikaan ja asuvat edelleen yhteisessä taloudessa eikä selvityksen perusteella ole aihetta epäillä, että toinen mies olisi isä. Valviran näkemyksen mukaan ongelmia tältä osin voi aiheuttaa se, ettei sosiaalitoimella ole käytettävissä äidin ja miehen asumisesta ja muusta perhetilanteesta objektiivista tietoa.

4.2.4. Tunnustaminen lapsen kuoltua

Nykyisin ei ole mahdollista tunnustaa isyyttä lapsen kuoleman jälkeen, mitä on perusteltu sillä, ettei lapsen kuoleman jälkeisellä tunnustamisella palvella enää lapsen etua ja että tunnustamisen salliminen mahdollistaisi tunnustamisen käytön sille vieraisiin tavoitteisiin, kuten perintöoikeudellisten etujen saavuttamiseen. Tätä on arviomuistiossa pidetty edelleen ajankohtaisena. Muistion mukaan nykyinen säännös on kuitenkin koettu kohtuuttoman ankaraksi tilanteissa, joissa kysymys on pienestä lapsesta ja tilanteesta, jossa mies ei ole ehtinyt tunnustaa isyyttä ennen lapsen ehkä yllättävää kuolemaa. Valvira yhtyy tähän näkemykseen ja toteaa, että isyyden tunnustaminen on usein henkisesti tärkeää niin äidille kuin miehellekin sekä perheen jaksamiselle lapsen kuoleman jälkeisessä tilanteessa.

5. Isyyden vahvistaminen tuomioistuimen päätöksellä

5.2.1. Miehen kanneoikeus

Miehen mahdollisuus vaatia isyytensä vahvistamista tuomioistuimessa on nykyisin hyvin rajoitettu. Mies voi vaatia kanteen vireille ainoastaan, jos hän on tunnustanut lapsen ja tunnustaminen on jätetty vahvistamatta, koska on nähty olevan aihetta olettaa, ettei mies ole lapsen isä. Arviomuistion mukaan kanneoikeuden rajoittamisella on tähdätty siihen, että isyyden tunnustaminen säilyisi ensisijaisena isyyden vahvistamisen keinona tilanteissa, joissa mies haluaa isyytensä vahvistetuksi. Kanneajan rajoittamisella puolestaan on tavoiteltu sitä, että mies ei voisi pitkään pitää äitiä ja lasta epävarmuudessa siitä, tullaanko kanne nostamaan.

Arviomuistion mukaan edellä mainitut näkökohdat ovat edelleen merkittäviä, mutta miehen kanneoikeuden rajoittaminen aiheuttaa ongelmia tilanteessa, jossa mies on halukas tunnustamaan lapsen, mutta haluaisi ennen lapsen tunnustamista varmistua siitä, että kysymys on todella hänen lapsestaan. DNA-tutkimus voidaan tässä vaiheessa tehdä vain kaikkien osapuolten suostumuksella, joten miehellä ei ole keinoa päästä eteenpäin, jos äiti vastustaa tutkimusta eikä salli näytteen ottamista lapsesta. 

DNA-tutkimuksen toimittaminen voitaisiin arviomuistion mukaan varmistaa joko siten, että miehelle annettaisiin oikeus vaatia tuomioistuimessa, että lapsi ja äiti velvoitetaan tutkimusnäytteen antamiseen tai siten, että miehelle annettaisiin mahdollisuus isyyskanteen nostamiseen sen jälkeen, kun lastenvalvoja on tilannut DNA-tutkimuksen eikä äiti lyhyehkössä määräajassa ole osoittanut, että näyte on lapsesta ja hänestä otettu.

Valvira katsoo, että miehen kanneoikeutta olisi laajennettava arviomuistiossa esitetyllä tavalla. Kanneoikeuden laajentaminen olisi mahdollista muistiossa esitettyjen vaihtoehtojen puitteissa.

5.2.2. Isyyden vahvistaminen, kun mies on kuollut ennen lapsen syntymää

Nykyisin isyys joudutaan vahvistamaan nostamalla kanne miehen oikeudenomistajia vastaan, jos mies on kuollut ennen lapsen syntymää. Näin joudutaan menettelemään riippumatta siitä, miten miehen oikeudenomistajat suhtautuvat asiaan. Kun näyte voidaan nykyisin oikeusgeneettisestä isyystutkimuksesta annetun lain 16 §:n mukaisesti ottaa vainajasta, isyydestä saadaan usein niin vahva näyttö, ettei asia ole enää sen jälkeen riitainen. Valvira yhtyy siihen arviomuistiossa esitettyyn näkemykseen, että edellä esitetyn vuoksi olisi syytä harkita, voitaisiinko isyys vahvistaa sosiaaliviranomaisen tai maistraatin päätöksellä tilanteissa, joissa DNA-tutkimus on tehty, lastenvalvoja pitää isyyttä selvitettynä ja kaikki miehen oikeudenomistajat suostuvat isyyden vahvistamiseen.

6. Isyyden riitauttaminen

6.2.1. Isänä itseään pitävän mahdollisuus riitauttaa aviomiehen isyys

Isänä itseään pitävä mies ei nykyisin voi saada aviomiehen isyyttä kumotuksi, jos äiti ja aviomies eivät tähän suostu. Asia on näin siitä riippumatta, miten varmana toisen miehen isyyttä voidaan pitää. Sääntelyssä on korostettu sosiaalisen perheen ja sosiaalisen isyyden suojaamista biologisen isyyden asemesta.

Valvira toteaa, että lapsen perhetilanne ei ole kaikissa tapauksissa samanlainen, kuten arviomuistiosta ilmenee. Lapsi voi elää perhe-elämää äidin ja aviomiehen kanssa ja pitää aviomiestä isänään, mutta on myös tilanteita, joissa isänä itseään pitävän miehen ja lapsen välille on muodostunut perhe-elämää heti lapsen syntymän jälkeen äidin ja miehen yhteiselämän johdosta. Jälkimmäisessä tapauksessa saattaisi olla perusteltua, että isänä itseään pitävällä olisi oikeus riitauttaa aviomiehen isyys. Tätä tukee osaltaan se, että ihmisoikeussopimuksen mukaan myös ilman avioliittoa syntynyttä perhe-elämää on suojattava. Asia ei kuitenkaan ole yksiselitteinen, ja harkinnassa olisi perhe-elämän suojan ohella otettava erityisesti huomioon lapsen etu.

Lopuksi

Yhteiskunnassa on tapahtunut useita perheoikeuteen liittyviä muutoksia, joista huomionarvoisia ovat muun muassa erilaisten perhemuotojen yleistyminen sekä perhesuhteiden kansainvälistyminen, lisääntynyt yksilöllistyminen ja sopimusperusteisuus. Tämän vuoksi Valvira esittää oikeusministeriölle harkittavaksi, olisiko isyyslain uudistaminen aiheellista nivoa osaksi laajempaa uudistustyötä, johon kuuluisivat esimerkiksi lapsen elatuksesta, lapsen huollosta ja tapaamisoikeudesta ja lapseksiottamisesta annetut lait.   

Ylijohtaja			Marja-Liisa Partanen

Lakimies			Maarit Karjalainen