VANTAAN KÄRÄJÄOIKEUS
Kielotie 21
01300 Vantaa			16.9.2011

Oikeusministeriö 
Lainvalmisteluosasto
Yksityisoikeuden yksikkö

PL 25
00023 VALTIONEUVOSTO

Viite	Oikeusministeriön lainvalmisteluosaston lausuntopyyntö 11.7.2011 OM 1/41/2011

Asia	Lausuntopyyntö lainsäädäntöneuvos Markku Helinin arviomuistiosta koskien isyyslainsää-	dännön uudistamista

Käräjäoikeus esittää lausuntonaan seuraavaa. Markku Helinin arviomuistiossa tuodaan selkeästi sekä laajalti esiin uudistustarpeita, mitä voimassaolevaan isyyslakiin liittyy. Helinin arvio lain ajanmukaistamiseksi on kaikilta osin perusteltu ja muistio antaa riittävän pohjan uudistamishankkeelle toteuttamistapoineen. Suurelta osin muistiota ei ole tarpeen sen enempää kommentoida. 

Arviomuistiossa esitetyin tavoin nykyiset isyystutkimusmenetelmät ovat vaikuttaneet useissa kohdin siten, etteivät isyyslain oikeudenkäyntimenettelyä koskevat säännökset ole enää ajanmukaisia. Käräjäoikeudella ei ole noilta osin lisättävää muistiossa lausuttuun. Siinä esitetty uudistamistarve on ilmeinen.

Isyyslain siirtymäsäännösten osalta käräjäoikeudella ei myöskään ole lisättävää sillä keskeiset näkökohdat on tuotu muistiossa esiin.

Äitiyteen liittyviä kysymyksiä joudutaan vastaisuudessa varmasti järjestämään lainsäädännöllä enenevässä määrin. Harkittavaksi jää, onko jo nyt tarkoituksenmukaista toteuttaa isyyslain uudistus yleisellä vanhemmuutta koskevalla lailla.    

Jäljempänä on esitetty toteamuksia vain niiltä osin kuin käräjäoikeus on halunnut erityisesti painottaa uudistustarvetta tai muistiossa esiin tuotujen seikkojen merkitystä.      

2 Isyyden toteaminen avioliiton perusteella

2.2. Kuten arviomuistiossa on todettu, isyysolettama avoliiton perusteella on nykyisessä tilanteessa vaikeasti toteutettavissa. Suhteella, joka ulkoisesti voi näyttää avoliitolta, ei välttämättä edes ole sellaista tarkoitusta, mikä olisi sopusoinnussa isyysolettaman syntymisen kanssa. Avoliittoon ei myöskään liity minkäänlaista julkisesti luotettavaa todentamisjärjestelmää, mikä mahdollistaisi isyysolettaman luomisen samalla tavoin kuin avioliiton perusteella suoraan lain nojalla. 

3 Isyyden selvittäminen

3.2.1. Isyyden selvittämismahdollisuuden laajentaminen avioliitossa syntyneisiin lapsiin tapauksissa, jolloin aviopuolisot haluavat varmuuden aviomiehen isyydestä, on perusteltua ja vastaa käytännön tarpeita. Kovin lyhyen määräajan asettamista isyyden selvittämispyynnön tekemiselle tulee kuitenkin lakia valmisteltaessa harkita ottaen toisaalta huomioon, ettei tarve varmistautua aviomiehen isyydestä ole välttämättä ajankohtainen heti lapsen syntymän aikoihin. 

Samassa yhteydessä on syytä mahdollistaa aviomiehen isyyden kumoaminen yksinkertaisempaa menettelyä noudattaen kuin vain isyyden kumoamiskanne nostamalla, niissä selvissä tapauksissa,  joissa selvitys DNA-tutkimuksineen sulkee aviomiehen isyyden pois ja vanhemmat haluavat isyyden kumottavaksi. 

Mainittu uudistus poistaisi käräjäoikeudesta ainakin oikeudenkäynnit, jolloin vanhemmat ovat jo suoritettujen  DNA-tutkimusten jälkeen täysin yksimielisiä siitä, että aviomiehen isyys tulee kumota mutta tunnustajan puuttuessa joutuvat nostamaan kanteen, minkä seurauksena vastaajana olevalle lapselle joudutaan oikeudenkäyntiä varten hankkimaan myös edunvalvojan sijainen. 

3.2.3. Nykyiseen lakiin perustuvaa lapsen äidin määräysvaltaa isyyden selvittämisen suhteen on pidettävä liiallisena. Ei ole kohtuullista, että äiti saa motiiveistaan riippumatta päättää niin merkittävistä lapsen ja isän oikeuksista. Lähtökohtaisesti kunkin lapsen isä tulisi pyrkiä selvittämään ja äidillä pitäisi olla velvollisuus myötävaikuttaa isyyden selvittämisessä. Olisi erikseen harkittava, millaisia toimia isyyden selvittämisestä kussakin tapauksessa seuraisi ja olisiko sellaisia erityisen painavia syitä, joiden vallitessa  isyyden selvittäminen poikkeuksellisesti voitaisiin jättää kokonaan suorittamatta, keskeyttää tai todeta, ettei miehelle vastoin äidin tahtoa varata tunnustamistilaisuutta tai ettei isyyskannetta lopulta nostetta vaikka biologinen isä olisi todennäköisesti selvillä. 
   
4 Isyyden vahvistaminen tunnustamisella

4.2.1. Ottaen huomioon kansainvälistyminen ja ihmisten lisääntynyt liikkuminen, vastaa varmasti käytännön tarpeita saattaa tietyin edellytyksin mahdolliseksi tunnustamislausuman antaminen viranomaiselle muutoinkin kuin saapumalla tämän eteen henkilökohtaisesti.

4.2.3. Mahdollisuus antaa tunnustamislausuma jo ennakolta ennen lapsen syntymää on arviomuistiossa mainittujen esimerkkien valossa perusteltu ja vastannee myös käytännön elämän todellista tarvetta.  

4.2.4. Edellytykset lapsen kuoleman jälkeen tapahtuvalle tunnustamiselle tulee selvittää. Tunnustamisen sallimista puoltavat eettiset näkökohdat tulee ottaa huomioon ja todellisille perhesiteille täytyy antaa korostettu merkitys. Ei liene painavia vastasyitä sille, että muistiossa mainittun esimerkin  mukaisesti pieni lapsi voisi kuoltuaankin saada isän. Ongelmakenttä on kuitenkin moninainen. Lakia uudistettaessa on tarpeen pohtia myös ajallisten rajoitusten asettamista lapsen kuoltua tapahtuvalle tunnustamiselle.   

5 Isyyden vahvistaminen tuomioistuimen päätöksellä

5.2.1. On pidettävä tärkeänä, että myös lapsen isällä on tunnustamiseen ryhtyessään tarvittaessa oikeus saada varmuus isyydestään. Tämä vastannee myös kaikkien muiden isyyskysymykseen osallisten etua. Tulisi harkita, kuinka DNA-tutkimuksen hankkiminen äidistä ja lapsesta olisi, äidin sitä vastustaessa yksinkertaisimmin toteutettavissa jo isyyttä selvitettäessä ja olisiko tarkoituksenmukaista oikeuttaa myös lastenvalvoja pyytämään DNA-tutkimuksiin velvoittavaa määräystä toimivaltaiselta viranomaiselta.

5.2.2. Mikäli isyyttä ei ole ehditty vahvistaa ennen miehen kuolemaa mutta isyyden selvittämisen ja DNA-tutkimusten perusteella miehen isyyttä voi pitää selvitettynä eikä vainajan oikeudenomistajillakaan ole syytä vastustukseen, tulisi isyyden vahvistamisen olla mahdollista myös yksinkertaisempaa selvitysmenettelyä noudattaen kuin nostamalla isyyskanne tuomioistuimessa. 

6 Isyyden riitauttaminen

Muun muassa perhe-elämän suojaamistavoite huomioon ottaen ne edellytykset, joiden vallitessa isäksi itseään väittävällä miehellä tulisi olla oikeus nostaa isyyden kumoamiskanne ovat varsin vaikeasti määriteltävissä. Mikäli pidetään tarpeellisena laajentaa isyyden kumoamiskanteen nostamiseen oikeutettujen piiriä, tulisi kanneoikeuden syntymisen edellytykset määritellä yksiselitteisesti siten, että oikeus kanteen nostamiseen voidaan helposti todeta. Kanneoikeuden olemassaolon toteamiseen sellaisenaan ei ole hyvä liittää määritelmiä, jotka jo sellaisenaan herättävät vaikeita näyttökysymyksiä ja tulkintaongelmia. Arvio
muistio esitetty ei anna vastausta tähän ongelmaan. 

Lausunnon on valmistellut käräjätuomari Sini Leppänen.

Laamanni Seppo Karvonen