Oikeusministeriö
Lainvalmisteluosasto
Yksityisoikeuden yksikkö

oikeusministerio@om.fi

Viite: Lausuntopyyntö 12.11.2013

ASIA: Lausunto koskien Isyyslain uudistamista koskevan työryhmän mietintöä (om:n mietintöjä ja lausuntoja 56/2013)

Tampereen kaupungin lasten ja nuorten palvelujen lautakunnan puolesta esitämme lausunnon otsikointia noudattaen lausuntopyynnön johdosta seuraavaa: 

Esityksen keskeisistä tavoitteista seuraavat ovat onnistuneita ja kannatettavia:  
-	isyysolettaman laajentaminen ehdotetussa muodossa
-	mahdollisuus tunnustaa isyys lapsen kuoleman jälkeen 
-	avioliiton ulkopuolella ennen isyyslain voimaantuloa syntyneiden lasten aseman uudistaminen  
-	äidin vastustusoikeuden poistaminen
-	isyyden vahvistaminen miehen oikeudenomistajien suostumuksella
-	siirtyminen sivelynäytteisiin.

Seuraavassa lausumme tarkemmin käsityksemme vielä kehitettävistä seikoista:

Ennakollinen isyyden selvittäminen

Ennakollinen isyyden tunnustaminen on lähtökohtaisesti kannatettava ajatus. Ehdotetussa laissa asetettu 30 vuorokauden ”katumisaika” ei kuitenkaan ole perusteltu. Mies, jonka isyys on vahvistettu tunnustamisella, omaa joka tapauksessa normaalin kanneoikeuden isyyden kumoamiseksi. ”Katumisaika” on liian lyhyt aika lapsen ulkoisten piirteiden havainnointiin. Mikäli itseään isänä pitävä mies kokee epävarmuutta isyydestä, hänen tulisi pidättäytyä ennakollisesta tunnustamisesta ja pyytää DNA-selvitystä normaalin isyyden selvittämisen yhteydessä. 

Käytännön näkökulmasta asiakirjojen siirtäminen kunnan sisällä neuvolatoiminnasta lastenvalvojien luokse ei ole perusteltua. Tilanteessa, jossa lastenvalvoja ei tapaa perhettä, ei hänellä ole mitään tosiasiallista tarkoitusta sen enempää isyyden vahvistamisen kuin ennakollisen tunnustamisen yhteydessä sovitun yhteishuollon vahvistamisessa. Ottaen huomioon terveydenhuollon ammattihenkilöiden koulutus ja erityisosaaminen, herää kysymys onko näennäisellä viranomaislähtöisyydellä merkitystä ennakollisen tunnustamisen yhteydessä vai tulisiko ennakollinen tunnustaminen tehdä mahdolliseksi oma-aloitteisesti, ilmoituksella maistraattiin. Asiakirjojen postittelu suoraan maistraatin sijasta ensin lastenvalvojille ja sitä myöden eteenpäin, ei ole asianmukaista, tietoturvan kannalta perusteltua eikä ennen kaikkea tuo isyyden vahvistamiseen mitään lisävarmuutta. 

Pyydämme harkitsemaan, onko maistraattivetoinen isyyden tunnustaminen mahdollista. Malli, jossa maistraatti lähettäisi vastasyntyneen äidille kirjeen, jonka yhteydessä esitellään isyyden oikeusvaikutukset ja annetaan mahdollisuus isyyden vapaaehtoiseen tunnustukseen, irtautuu viranomaislähtöisestä isyyden selvittämisestä. Samassa yhteydessä maistraatin tulisi antaa informaatiota myös lapsen huollon ja tapaamisoikeuden perusteita. Vanhemmille voitaisiin antaa mahdollisuus myös ennakolliseen ilmoittamiseen esim. samaan aikaan kun äitiyspäivärahan hakeminen käynnistyy. Niissä tilanteissa, joissa vanhemmat eivät itse käänny DNA-testien saamiseksi lastenvalvojien puoleen tai ilmoita isyydestä kaksi kuukautta lapsen syntymästä (samaan aikaan kun on velvollisuus ilmoittaa lapsen nimi), käynnistyisi lastenvalvojavetoinen isyyden selvittäminen. Maistraatti siis lähettäisi tiedon ilman isyysolettamaa syntyneestä lapsesta sen jälkeen kun kaksi kuukautta olisi kulunut syntymästä ja vanhemmat eivät ole reagoineet maistraatin pyyntöön. Lisäarvo terveydenhuollon ammattihenkilön roolista ei selviä työryhmän esityksestä. Pitää muistaa, että lastenvalvojat eivät voi puhelimitse tehdä arvioita isyyden tunnustamisen asianmukaisuudesta kuten työryhmän esityksessä on viitattu. Neuvolassa annetut ennakolliset tunnustamiset ovat selviä ja yksinkertaisia tapauksia – jos asiakkaalla herää kysymys tai epäselvyyttä, isyyttä ei voida ennakollisesti tunnustaa. Ero täysin oma-aloitteisen isyyden tunnustamisen ja neuvolamallin välillä on ainoastaan isyyden tunnustavan tunnistaminen. Maistraattilähtöisen tunnustamisen yhteydessä annettava ilmoitus yhteishuollosta olisi prosessiekonomisesti järkevä ja vastaisi avioliitossa syntyneen lapsen huollon määräytymistä.  

Pyydämme lisäksi edelleen myös harkitsemaan, onko potilaan luottamuksellisen hoitosuhteen turvaamiseksi tarkoituksenmukaista saattaa neuvolan työntekijä ja potilas tilanteeseen, jossa neuvolan työntekijälle syntyy asema, jossa hän joutuu harkitsemaan oikeudellisesti tunnustuksen asianmukaisuutta ja hyväksyttävyyttä.  

Mikäli ennakollinen tunnustaminen mahdollistetaan, pitää se olla mahdollista myös lastenvalvojien luona. Perheen tilanteessa voi olla perusteltua keskustella heti jo ennakollisen tunnustamisen ohella eri huolto- ja tapaamisoikeusratkaisuista erityisasiantuntemusta omaavan lastenvalvojan kanssa. Nämä tilanteet koskevat vanhempia, jotka eivät asu yhdessä. 

Mikäli neuvolamalliin siirrytään, äärimmäisen tärkeää on, että neuvolatyöntekijöiden uuden koulutuksen tarve huomioidaan jo ammatillisessa peruskoulutuksessa ja sisällössä. Koulutuksessa tulee huomioida isyyden vahvistamiseen liittyvät oikeudelliset velvoitteet ja oikeudet, mutta myös lapsen huollosta ja tapaamisoikeudesta annetun lain mukaiset huoltoratkaisut ja huoltajien yhteistoimintaan liittyvät velvoitteet sekä lapsen elatuksesta annetun lain ja elatustukilain mukaiset lapsen perusoikeudet. Koulutusvelvoitetta ei voida asettaa kunnille vaan sen tulee olla lasten yhteydenvertaisen kohtelun vuoksi valtakunnallista. Täydennyskoulutuksen tarve on myös säännöllistä. Neuvolatoiminta on työtekijäprofiililtaan hyvin naisvaltaista, joten vaihtuvuus ja sijaisjärjestelyt ovat tyypillisiä. 

Erkaneminen viranomaislähtöisestä mallista on perustavanlaatuinen ero nykyiseen järjestelmään ja on syytä pohtia sen asianmukaisuutta lasten oikeuksien näkökulmasta. Nyt ehdotettu malli on kuitenkin yksin näennäisen viranomaisjohtoinen eikä tuo mitään säästöjä nykymalliin verrattuna. Edelleen vanhempien pitää pystyä harkitsemaan, onko tuleva lapsi minun ja koska vanhemmat ovat olleet seksuaalisessa kanssakäymisessä keskenään. Ottaen huomioon, että käytännössä nyt ehdotettu malli edellyttää valtakunnallista, uutta sähköistä järjestelmää, sen testausta, käyttöönottoa sekä täydennyskoulutusta, kustannusvaikutus tulee olemaan merkittävä. Kuntien taloudellisessa tilanteessa kuntauudistuksen ei ole asianmukaista vedota yhteen kertaluontoiseen erään. Sähköisen järjestelmän ylläpito tulee olemaan pitkäaikainen ja pysyvä. 

Isyyden selvittämisen laajentaminen

Isyyden selvittämisen laajentamista 15-18 vuotta täyttäneisiin lapsiin pidämme perusteltuna ja kannatettavana. Taloudelliset vaikutukset tulevat olemaan käsityksemme mukaan kohtuulliset.

Isyyden selvittämisen käyttöalan laajentaminen aviopareihin tukee lasten oikeutta aineelliseen totuuteen. Katsomme kuitenkin, että 6 kuukauden toimintavelvoite on kohtuuttoman lyhyt vaikkakin isyyden kumoamiskanne säilyy lain sallimissa tilanteissa. Näkemyksemme mukaan pyyntö tulisi esittää 12 kuukautta lapsen syntymisestä. Tällöin mahdollinen synnytyksen jälkeinen äidin hormonaalinen tilanne on vakiintunut ja mahdollinen synnytyksen jälkeinen masennus korjaantunut tai vakiintunut hoidon avulla. Kustannukset eivät tule muodostumaan valtiolle kohtuuttomiksi. 

Aviomiehen isyyden kumoaminen

Ehdotetun säännöksen 38,2 §:n käyttöala tulee jäämään todella pieneksi. Ehdotuksessa ei selkeästi oteta kantaa, onko lapsen oikeus biologisesti oikeaan isään vahvempi kuin lapsen oikeus pysyvyyteen ja oikeusvarmuuteen. Määritelmä kanneoikeudesta palauttaa isyysoikeudenkäynteihin ns. vapaan todistelun, jossa käsitellään kanneoikeuden oikeuttamiseksi yksin moraalisia kannanottoja lapsen äidin, hänen aviopuolisonsa ja lapsen isänä itseään pitävän välillä. 

Ei ole mitään muuta keinoa varmistaa lain edellytyksiä kuin välitön todistelu, joka ei vastaa lain tarkoitusta siirtyä aineellista totuutta puoltavan DNA-näytteen käyttöön mahdollisimman pitkälle. Mitään muuta keinoa todentaa tosiasiallista asumista kuin välitön todistelu ei ole. Vanhempien ja heidän aviopuolisoidensa asumisjärjestelyjen määräävä asema pitää sisällään moraalisen kannanoton siitä missä tilanteissa on asianmukaista harjoittaa seksuaalista kanssakäymistä ja kenen kanssa. Tämä koskee myös syntyneen lapsen hoitoa ja tosiasiallista perhesuhdetta. 

Käsityksemme mukaan biologisella isyydellä ei ole mitään tekemistä sen kanssa, missä asutaan, missä nukutaan ja missä harrastetaan seksiä, eikä myöskään sillä moraalisella määritelmällä osallistuuko ja missä määrin lapsen mahdollinen isä lapsen hoitoon. Onko biologinen isä vähemmän aito ja lapselle tärkeä, jos lapsen äiti asuu virallisesti aviopuolisonsa kanssa tai onko isän isyys vähemmän tärkeä, jos lapsen äiti on kieltänyt kaiken yhteydenpidon ja tapaamiset lapsen kanssa. Nyt lakiehdotukseen kirjattu ehdotus avioliiton ulkopuolisen miehen kanneoikeudesta on moraalinen kannanotto avioliiton ulkopuolisiin suhteisiin – näillä kriteereillä suhde on hyväksyttävissä ja oikeutettava. Lisäksi määritelmä on hyvin pitkälle riippuvainen syntyneen lapsen äidin toiminnasta ja valinnoista. Pyydämme harkitsemaan, onko tällainen kanneoikeuden rajaaminen, joka on riippumaton kanneoikeutta käyttävän omasta toiminnasta, ihmisoikeussopimusten mukainen.  

Isyyden kumoamiskanteen voi nostaa aina kiusaamistarkoituksessa, näin myös ehdotetun säännöksen mukaan. Mikäli avioliiton ulkopuoliselle miehelle taataan rajoitettu kanneoikeus, pyydämme uudelleen harkitsemaan kanneoikeuden rajojen oikeudellista ja moraalista velvoittavuutta ja niiden yksiselitteisyyttä. Todennettavia kriteereitä ei ole ehkä kirjattavissa, mutta nyt ehdotetut kriteerit eivät tuo mitään lisäarvoa aineelliselle totuudelle. Nyt lakiehdotukseen viitatut kriteerit sopivat julkisuudessa olleen perheen tilanteeseen. On absurdia määritellä lain tasolla kriteerit yksittäisen tapauksen näkökulmasta. Mikäli kanneoikeus avioliiton ulkopuoliselle taataan, pyydämme harkitsemaan tulisiko kanneoikeus rajata yksin lapsen edun arviointiin.   

Tunnustetun isyyden kumoaminen

Ei ole olemassa mitään perustetta sille, että tunnustamisen perusteella vahvistettu isyys ei olisi kumottavissa kolmannen toimesta, jos se oikeus laissa turvataan. Tunnustaminen ei vahvista mitenkään aineellisesti isyyttä, myös avioliitto vaatii aktiivista myötävaikutusta. 

Äitiyteen liittyvät kysymykset, samaa sukupuolta olevien oikeudet sekä transseksuaalien oikeudet

Isyyslain uudistuksen toteuttamisen varmistamiseksi pidämme perusteltuna muiden vanhemmuuteen liittyvien seikkojen uudistamisen eriyttämistä korostaen kuitenkin myös näiden uudistusten tarpeellisuutta ja kiireellisyyttä. 

LOPUKSI 

Lopuksi haluamme erityisesti korostaa, että vanhempien kannalta ja yhteiskunnan toimivuuden ja prosessiekonomian näkökulmasta olisi äärimmäisen tärkeää harkita sitä, siirrytäänkö viranomaislähtöisestä lastenvalvojan valvomasta isyyden tunnustamisesta vanhempien vastuulla olevaan ilmoitusjärjestelmään. Näennäinen viranomaislähtöisyys ehdotetussa neuvolamallissa ei ole taloudellisesti järkevää eikä ole resurssien käytön kannalta järkevää. Nyt ehdotettu ennakollinen tunnustaminen on tarkoitettu ns. selville tapauksille. Nämä selvät tapaukset olisi mahdollista hoitaa suoraan maistraatille.  

PÄIVÄYS JA ALLEKIRJOITUS

Tampereella 7. päivänä tammikuuta 2013

Apulaispormestari Leena Kostiainen		

Tilaajapäällikkö Taru Kuosmanen
Lastenvalvoja Sirkku Välimäki			
Johtava sosiaalityöntekijä Anne Haring
Lakimies Sanna Tohka