Suomen Terveydenhoitajaliiton lausunto:
Isyyslain uudistaminen, Mietintöjä ja lausuntoja 56/2013, Oikeusministeriö

Isyyslain uudistamista valmistellut työryhmä ehdottaa isyyden tunnustamismenettelyn ajanmukaistamista avioliiton ulkopuolella syntyvien lasten osalta siten, että useimmissa tapauksissa isyys on mahdollista tunnustaa ennalta äitiysneuvolakäyntien yhteydessä. Tapauksissa, joissa esimerkiksi lapsen äiti ja oletettu isä eivät ole yksimielisiä isyydestä tai isyys halutaan selvittää oikeusgeneettisillä isyystutkimuksilla, isyyden selvittäminen ja tunnustaminen toimitetaan lastenvalvojan luona kuten nykyisin. Työryhmä ehdottaa myös, että äidin oikeudesta vastustaa isyyden selvittämistä luovutaan.

Merkittävin terveydenhuollon toimintaan liittyvä vaikutus liittyy mahdollisuuteen tunnustaa isyys ennen lapsen syntymää äitiysneuvolakäyntien yhteydessä. Tämä toisi neuvoloiden terveydenhoitajille uuden lisätehtävän, joka merkittävästi lisäisi työmäärää ja edellyttäisi myös tehtävään kouluttautumisen. Tehtäväsiirto edellyttäisi myös isyyden tunnustamisprosessin ja siinä toimivien tahojen yhteistyökäytäntöjen kehittämistä sekä isyyden tunnustamiseen liittyvien valtuuksien tarkastelua ja tarkentamista.

Suomessa syntyy vuosittain n. 60000 lasta. Vuonna 2012 syntyneistä lapsista 40% syntyi avioliiton ulkopuolella. Samana vuonna isyyden vahvistamisia isän tunnustamisen perusteella tehtiin 23406. Ehdotuksessa arvioidaan, että tunnustamisista 70-80%  siirtyisi äitiysneuvoloissa tehtäväksi. Tämä tarkoittaisi vuositasolla n 16400-18700 asiointia. Kysymyksessä on selkeä tehtäväsiirto ammattikunnalta toiselle, jossa terveydenhoitajien työmäärä merkittävästi lisääntyisi. Suomen Terveydenhoitajaliiton arvion mukaan riidaton isyyden tunnustaminen (tapaaminen ja kirjaaminen) vaatisi aikaa terveydenhoitajan vastaanotolla vähintään 30 min. Tämä tarkoittaisi vuositasolla äitiysneuvoloille n. 8000 -9000 tunnin lisätyömäärää.  

Ehdotuksessa oletetaan, että kunnat pystyvät "siirtämään" tarvittavaa resurssia lastenvalvojilta, siis sosiaalipalveluista, terveydenhoitajille, ei suoraan mutta sosiaali- ja terveydenhuollon sisällä. Jos sosiaali- ja terveyspalvelut ovat samassa, isossa organisaatiossa, tämä saattaa teoriassa olla mahdollista mutta käytännössä sosiaali- ja terveyspalvelut ovat edelleen valitettavankin erillisiä toimintoja vielä suurimmassa osassa organisaatioita. Koska sosiaalitoimessakin kärsitään resurssipulasta, resurssien aito uudelleen kohdentaminen olisi käytännössä hyvin epätodennäköistä ja vaikea toteuttaa. 

Äitiysneuvolan uudet valtakunnalliset suositukset saatiin juuri päivitetyksi laajassa työryhmässä viime syksynä ja niistä on tiedotettu laajasti. Suosituksiin on laskettu hyvin yksityiskohtaisten laskelmien perusteella tarkat henkilöstöresurssit, jotta terveydenhoitajat pystyvät toteuttamaan kaikki ne velvoitteet, jota työtä normittavat lait ja asetukset ja uudet suositukset edellyttävät. Isyyden tunnustaminen äitiysneuvolassa olisi selvästi uusi tehtävä, jota ei ole uudessa suosituksessa huomioitu. Äitiysneuvolatarkastuksen kesto on määritelty pääsääntöisesti 30 minuutin pituiseksi, paitsi laaja terveystarkastus, jonka luonne ja tehtävät edellyttävät pidempää tarkastusaikaa. Nyt suunniteltu lisätyö ei ajallisesti ole sijoitettavissa nykyisiin tarkastuksiin ilman lisäkäyntiä tai laajennuttua tarkastusaikaan, mikä edellyttäisi lisää henkilöstöresurssia.  On myös huomioitava, että terveydenhoitajille on jo siirretty lääkäreiden tehtäviä kuten normaalin synnytyksen jälkitarkastus ja lääkkeenmääräämisoikeus ja on hyvin todennäköistä, että tehtäväsiirtoja lääkäreiltä ja jopa erikoissairaanhoidosta tullaan entisestään lisäämään työnjakoja uudistettaessa ja palvelurakennetta muutettaessa.  

Monessa kunnassa terveydenhoitajaresurssit eivät ole tälläkään hetkellä suosituksenmukaisia. Erityisen suuri ongelma isyyden tunnustamisen siirrosta äitiysneuvolaan tulisi muuttovoittoisissa kunnissa, joissa lasten ja lapsiperheiden määrä kasvaa voimakkaasti. Näissä kunnissa on jo nyt suuria vaikeuksia lakisääteisten neuvolapalveluiden järjestämisessä terveydenhoitajien liian vähäisen määrän vuoksi. Äitiys- ja lastenneuvolatoimintaa ohjaamaan on hyväksytty asetus (338/2011), johon mm. sisältyvät laajat terveystarkastukset ovat tuoneet myös lisätehtäviä. Valtakunnallisten selvitysten (THL, Raportti 71/2012) mukaan asetuksen tavoitteita ei kaikissa kunnissa pystytä nykyiselläänkään toteuttamaan. 

Neuvolatoimintaan kohdistuu juuri tällä hetkellä suuria paineita, mm. perheiden ongelmat, psykososiaalinen ongelmatiikka ja syrjäytymisen ehkäisy. Jos riidaton isyyden tunnustaminen siirtyy äitiysneuvoloihin, se vähentää mahdollisuutta tehdä vaikuttavaa lakisääteistä ennaltaehkäisevää työtä ja näkyy lopulta lastensuojelussa ja muissa sosiaalipalveluissa. Isien osallistuminen neuvolakäynneille nykyistä enemmän on tavoitteena oikea ja sitä toteutetaan jo nyt neuvoloissa vanhempien toiveista ja tarpeista lähtien. Ehdotettu lisätyö ei tuo asiaan lisäarvoa. 

Olemme saaneet jäsenistöltämme lukuisia yhteydenottoja, joiden mukaan isyyden tunnustamisen siirtäminen äitiysneuvoloihin ei ole käytännössä mahdollista nykyisten resurssien puitteissa. 
Terveydenhoitajaliitto ei pidä mahdollisena siirtää riidatonta isyyden tunnistamista äitiysneuvolan tehtäväksi ilman selkeää terveydenhoitajatyön lisäresursointia, hyvin suunniteltua koulutusta ja isyyden tunnustamisen prosessin kehittämistä.  

Leila Lehtomäki		Anne Ylönen
puheenjohtaja		kehittämispäällikkö
Suomen Terveydenhoitajaliitto ry	Suomen Terveydenhoitajaliitto ry