KESKI-SUOMEN KÄRÄJÄOIKEUS		Lausunto
Vapaudenkatu 54/PL 534
40101 Jyväskylä			15.1.2014

Mietintö isyyslain uudistamiseksi (OM:n  mietintöjä ja lausuntoja 56/2013)

Yleistä: Nykyisin voimassa oleva isyyslaki sisältää paljon oikeudenkäyntiä koskevia erityissäännöksiä. Mietinnössä esitetään, että isyyslaki uudistetaan kokonaan. Tämä on perusteltu lainsäädäntötekninen ratkaisu. Kokonaisuudistuksella turvataan se, että laista tulee sisäisesti johdonmukainen, mikä on omiaan edistämään lain yhdenmukaista soveltamista. Myös sisällöllisesti mietinnön esitykset ovat perusteltuja ja vahvistavat perustuslain 10 §:n 1 momentissa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklassa turvatun perhe-elämän suojan toteutumista käytännössä.

Isyyden tunnustamisen vahvistaminen isän kuoleman jälkeen:

Mietinnön mukaan tilanteissa, joissa mies on kuollut ennen lapsen syntymää, isyys voitaisiin nykyisestä poiketen vahvistaa maistraatin päätöksellä ilman oikeudenkäyntiä, jos miehen oikeudenomistajat tähän suostuvat (20 §). Käräjäoikeus kannattaa esitystä. Se on sopusoinnussa tuomioistuinlaitoksen kehittämistä koskevien tavoitteiden kanssa. Tuomioistuinten tulisikin keskittyä riitaisten ja epäselvien asioiden ratkaisemiseen. 

Äidin oikeus vastustaa isyyden selvittämistä tai isyyden vahvistamista tuomioistuimessa:

Mietinnössä esitetään, että äidin oikeudesta vastustaa isyyden selvittämistä tai isyyden vahvistamista tuomioistuimessa luovutaan. Esityksen mukaan miehellä, joka katsoo olevansa lapsen isä, on oikeus nostaa isyyden vahvistamista koskeva kanne lasta vastaan ehdotetun isyyslain 25 §:n 2 momentin 1 ja 2) kohdissa säädetyillä edellytyksillä.

Käräjäoikeus kannattaa ehdotettua sääntelyä sinänsä. Mietinnössä käytetty ilmaisu ”mies saattaa tulla kyseeseen lapsen isänä” (25 §:n 2 momentin 1 kohta) on kuitenkin tulkinnanvarainen ja saattaa johtaa epäyhtenäiseen tulkintakäytäntöön. Mietinnössä on viitattu oikeudenkäymiskaaren 5 luvun 6 §:n 2 momentin säännökseen kanteen hylkäämisestä heti haastetta antamatta selvästi perusteettomana. Tämä säännös ei kuitenkaan anna paljonkaan johtoa tulkintatilanteiden ratkaisemiseen. Myös ehdotettu isyyslain 25 §:n 2 momentin 2) kohta on vaikeaselkoisesti muotoiltu.

Isänä itseään pitävän kanneoikeuden laajennus:

Työryhmä on ehdottanut, että uuden isyyslain säännöksillä isänä itseään pitävälle miehelle annettaisiin rajatuissa tilanteissa kanneoikeus äidin aviomiehen isyyden kumoamiseksi. Ehdotuksen mukaan kanneoikeuden saaminen edellyttäisi, että äiti ja aviomies ovat asuneet erillään lapsen syntymän aikaan, että isänä itseään pitävä mies on asunut yhdessä lapsen äidin kanssa lapsen syntymän aikaan ja osallistunut lapsen hoitoon tai miehen ja lapsen välille on muutoin muodostunut perheyhteyteen rinnastettava suhde. Lisäksi edellytetään, että tuomioistuin arvioi kanteen olevan lapsen edun mukainen.

Käräjäoikeus kannattaa esitystä. Perustellulta ja rationaaliselta vaikuttaa myös se, että kanneoikeus rajoitettaisiin vain tiettyihin tilanteisiin. 

Käräjäoikeus kiinnittää kuitenkin oikeusministeriön huomiota ehdotetun isyyslain 7 luvun 38 §:n 2 momentin muotoilutapaan. Ehdotettu lainkohta sisältää muutamia avoimia määritelmiä, kuten ”osallistunut lapsen hoitoon” sekä ”perheyhteyteen rinnastettava suhde”, jotka ovat omiaan aiheuttamaan eroja tuomioistuinten soveltamiskäytännöissä varsinkin uuden lain soveltamisen alkuvaiheessa. Isänä itseään pitävän miehen kanneoikeus saattaisi käräjäoikeuden käsityksen mukaan muodostua eri sisältöiseksi eri käräjäoikeuksissa, tai ainakin eri hovioikeuspiireissä. Avoimien määritelmien erilainen soveltaminen ja siten kanneoikeuden vaihteleva sisältö voisi siten muodostua ongelmalliseksi perustuslain 2 luvun 6 §:n mukaisen yhdenvertaisuusperiaatteen kannalta. Käräjäoikeus pyytääkin oikeusministeriötä harkitsemaan mahdollisuutta täsmentää avoimia määritelmiä joko nykyistä yksityiskohtaisempien lain esitöiden keinoin tai vaihtoehtoisesti lainkohdan tarkemmalla muotoilulla.

Lisäksi käräjäoikeus pyytää oikeusministeriötä arvioimaan sitä, mikä on ehdotetun virkkeen ”...3) tuomioistuin arvioi kanteen nostamisen olevan lapsen edun mukainen”, tosiasiallinen merkitys. Vaikuttaisi siltä, että tilanteessa, jossa ehdotetun lainkohdan 1 ja 2 kohtien mukaiset edellytykset täyttyisivät, olisi kanne aina lapsen edun mukainen. Siten kohdan 3 mukaisen virkkeen mielekkyyttä voidaan pohtia varsinkin ottaen huomioon se, mitä edellisessä kappaleessa on todettu avoimien määritelmien ongelmallisuudesta.

Kannemääräajasta luopuminen:

Lopuksi työryhmä ehdottaa, että niille lapsille, jotka ovat syntyneet avioliiton ulkopuolella ennen 1.10.1976, annetaan kanneoikeus isyyden vahvistamiseksi nykyisessä laissa säädetystä viiden vuoden siirtymäajasta riippumatta.

Käräjäoikeus kannattaa esitystä. Myös muutoksen perintöoikeudellisia vaikutuksia on mietinnössä pohdittu perusteellisesti. Mietinnössä viitattu (sivu 63) Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen ja korkeimman oikeuden ratkaisukäytäntö ovat omiaan johtamaan siihen, että tuomioistuinten käytäntö muodostuu epäyhtenäiseksi. Ennakkopäätöksistä ilmenevää oikeusohjetta on myös vaikeaa muotoilla lain säännökseksi. Oikeusvarmuuden ja kansalaisten yhdenvertaisuuden kannalta onkin parasta, että kannemääräajasta luovutaan kokonaan. Käräjäoikeus kiinnittää kuitenkin huomiota kannemääräajan poistamisen taannehtivaan vaikutukseen, jonka johdosta tulisi kuulla valtiosääntöoikeuden asiantuntijoita.

Lausunnon ovat valmistelleet käräjätuomari Matti Kuuliala ja käräjänotaari Harri Tuhkanen.

Tapani Koppinen
Laamanni