Suomen Kätilöliitto ry			10.1.2014
Asemamiehenkatu 4
00520 Helsinki				

Oikeusministeriön lausuntopyyntö mietinnöstä isyyslain uudistamiseksi (56/2013): 

Suomen Kätilöliitto ry:n näkemyksen mukaan esitetyssä isyyslain muutoksessa on lukuisia positiivisia, mutta myös haasteellisia ellei peräti kielteisiä piirteitä. 

Erityisen positiivisena voidaan pitää sitä, että eri sukupuolta olevien avo- ja avioparien yhdenvertainen kohtelu mahdollistuisi uudistusten myötä. Myös isyyden tunnustamisen prosessin keventyminen ja mahdollistuminen jo raskauden aikana niin sanotuissa selvissä/kiistattomissa tilanteissa ovat periaatteessa myönteisiä asioita. 

Ehdotettu laajennettu isyyden selvittämisen käyttöala myös 15 – 17-vuotiaisiin sekä aviolapsiin, joiden molemmat vanhemmat yhdessä pyytävät isyyden selvittämistä kuuden kuukauden kuluessa syntymästä, ovat kannatettavia uudistuksia. Ehdotettu mahdollisuus isyyden tunnustamiseen myös lapsen kuoleman jälkeen tietyissä tilanteissa on Kätilöliiton näkemyksen mukaan inhimillistä ja tärkeää. Käytännöllinen ja taloudellinen muutosehdotus on myös isyystutkimuksessa tarvittavien näytteenoton käytännön muutokset. 

Muutosehdotukset transsukupuolisen vanhemmuuden määrittymisen osalta ovat positiivisia, mutta osin valitettavan vajavaiset.  Transmiehen synnyttämän lapsen vanhemmuus tulisi vahvistaa samoilla periaatteilla kuin transnaisenkin, jonka osalta muutokset onkin mietinnössä huomioitu. Olennaista on tunnustaa transsukupuolisen oikea sukupuoli. Tällöin vanhemmuutta määrittäessä transnainen ei voi olla isä, eikä transmies äiti. 

Muutosehdotuksen kielteisenä piirteenä voidaan pitää Kätilöliiton näkemyksen mukaan sitä, että samaa sukupuolta olevien parien eriarvoisuus kasvaisi verrattaessa heitä eri sukupuolta olevien parien tilanteisiin. Lakimuutos ei ole näiltä osin yhdenmukainen, eikä se edistä kansalaisten tasa-arvoa. Myös Euroopan Ihmisoikeustuomioistuin on ottanut vuonna 2013 kantaa asiaan ja todennut, että samaa sukupuolta olevilla avopareilla on oltava samat oikeudet kuin eri sukupuoltakin olevilla avopareilla. 
Kätilöliitto suosittaa, että myös samaa sukupuolta olevilla, niin sanotuilla naispareilla, olisi yhtäläinen oikeus jo raskausaikana vanhemmuuden tunnustamiseen ilman nykyistä raskasta ja pitkäkestoista adoptioprosessia. Ruotsin, Norjan ja Tanskan mallit toimivat hyvänä esimerkkinä siitä, että rekisteröityä parisuhdetta ei tarvita, kuten ei eri sukupuolta olevienkaan tarvitse olla avioliitossa. Tämä kansalaisten yhdenvertaisuuden ja kaikkien syntyvien lasten tasavertaisuuden takaaminen vanhemmuuden määrittymisessä nähdään Kätilöliitossa erittäin tärkeäksi asiaksi ja se tulee lisätä lakimuutokseen.  Lain nimen tulisi silloin muuttaa vanhemmuuslaiksi nykyisen isyyslain sijaan.

Kätilöliitto suhtautuu varauksellisesti äidin vastustamisoikeuden poistamiseen. Huoleksi nousee se, että äidin keino suojella lastaan ja itseään esimerkiksi väkivaltaiselta mieheltä otetaan juridisesti pois. Mikäli tämä muutos lisätään lakiin, tulisi lastenvalvojan vastuuta isyysselvittelyn keskeyttämisessä korostaa tällaisissa tapauksissa.

Vaikka isyyden tunnustamisen mahdollisuus sekä sopimus lapsen huollosta jo raskauden aikana ovatkin erittäin toivottavia muutoksia kyseessä oleviin lakeihin, nyt ehdotettu paikka siihen on käytännössä täysin toimimaton. 

Äitiysneuvoloiden toimintaan on viimeisten vuosien aikana siirretty huomattavasti erilaisia synnytyssairaalan kätilön, lääkärin ja sosiaalityöntekijän tehtäviä. Myös uusin THL:n julkaisema Äitiysneuvolaopas sisältää lisää uusia tehtäviä neuvolan kätilölle/terveydenhoitajalle. Työntekijät työskentelevät siis jo nykyisellään erittäin suuren työpaineen alla, eikä lyhytaikaisiin sijaisuuksiin lähes poikkeuksetta edes oteta sijaisia. Lisäresursointia ei ole kuntien jatkuvan säästöpaineiden vuoksi saatavilla.

Kyseisillä työntekijöillä ei ole myöskään tarvittavaa koulutusta asiaan eikä tarvittavia tietoteknisiä lomakkeita ole olemassa. Näiden järjestäminen vaatisi sekä aikaa että taloudellisia resursseja.

Vaikutukset äitiysneuvolatyöhön ovatkin jääneet muistiossa pinnalliselle tasolle. Työryhmässä olisi ollut hyödyllistä olla äitiysneuvolatyötä edustava taho, jotta realistinen käsitys kyseessä olevasta muutosehdotuksesta olisi tullut esille. 

Haasteelliseksi nousee edellä esitettyjen kohtien lisäksi myös se, että muistiossa on varsin ristiriitaisesti otettu kantaa milloin isyyden tunnustus tulisi tehdä ja montako käyntiä tulisi olla neuvolassa käytynä, että lainsäätäjän näkemyksen mukaan työntekijällä olisi riittävä ”vanhempien tunteminen”. Jossain kohtaa muistiota mainittiin, että tunnustus tehtäisiin perhe- ja synnytysvalmennuksen jälkeen. Kätilöliitto haluaa huomauttaa, että kyseiset valmennukset eivät suinkaan ole yhtenevästi järjestetty maamme neuvoloissa. Ajankohdat voivat vaihdella runsaasti ja voi olla myös niin, että niitä ei pidetä lainkaan, vaan on siirrytty netissä toteutettavaan valmennusmateriaaliin. 

Yhteenvetona voidaan todeta, että Kätilöliitto kannattaa sekä eri että samaa sukupuolta olevien parien vanhemmuuden tunnustamisen mahdollisuutta jo raskauden aikana, mutta paikkana äitiysneuvola on toimimaton. 

Helsingissä 10.1.2014

Terhi Virtanen
puheenjohtaja
Suomen Kätilöliitto – Finlands Barnmorskeförbund ry