VEROHALLITUS	LAUSUNTO	
	     	
PL 325		
00052 VERO	24.05.2006	
		
     		
Oikeusministeriö		
PL 25	Viite / Diaarinumero	
00023 Valtioneuvosto	864/09/2006	
     	     	

Ehdotus hallituksen esitykseksi laiksi liiketoimintakiellosta annetun lain sekä verotustietojen julkisuudesta ja salassapidosta annetun lain muuttamisesta

Pyydettynä lausuntona lausuntopyyntöönne ( OM 10/41/2005, OM 036:00/2005) Verohallitus esittää kunnioittaen seuraavaa.

Yleistä
Verohallitus toteaa, että esitys, jolla pyritään osaltaan ehkäisemään talousrikollisuutta ja edistämään talousrikosten selvittämistä vastaa myös verohallinnon toiminnassa asetettuja tavoitteita. Verohallinnon tulostavoitesopimuksissa ja verovalvontasuunnitelmissa talousrikos- sekä harmaan talouden torjunta on huomioitu jo usean vuoden ajan. Verohallitus suhtautuu näiden tavoitteiden mukaisiin muutosehdotuksiin myönteisesti.

Verohallitus katsoo, että ehdotetuilla, sinänsä varsin suppeilla, lainsäädäntömuutoksilla voidaan tehostaa liiketoimintakiellon valvontaa ja myös itse kiellon vaikuttavuutta. Perusteluissa määritelty toimivallan jako poliisin ja viranomaisten välillä koskien liiketoimintakiellon valvontaa vastaa pitkälle niitä ajatuksia, joita verohallinnon puolesta on aikaisemmissa keskusteluissa esitetty. Verotustietolakiin tehty muutosesitys, jolla mahdollisestaan verohallinnon oma-aloitteinen tietojenanto-oikeus liiketoimintakiellon valvomiseksi, voidaan periaatteessa katsoa tarkoituksenmukaiseksi lainsäädännön täsmennykseksi. Säännösehdotuksen sanamuodon väljyyteen Verohallitus suhtautuu kuitenkin varauksellisesti.

Valvontavelvollisuus
Verohallitus pitää täysin oikeansuuntaisena sitä ratkaisua, että liiketoimintakiellon valvontavelvollisuus säilytetään edelleen poliisin tehtävänä. Perusteluissa on aivan oikein todettu, että kiellon valvonnan hajauttaminen usealle viranomaiselle voisi olla omiaan heikentämään valvonnan tehokkuutta. Lisäksi, kun usein liiketoimintakiellon rikkominen tulee esiin muun rikostutkinnan yhteydessä eli joka tapauksessa poliisiviranomaisten arvioitavaksi, olisi epätarkoituksenmukaista, että viranomaiset käyttäisivät vähäisiä valvontaresurssejaan samojen asioiden selvittämiseen ja tutkimiseen. 

Poliisin mahdollisuudet valvontatehtävään ovat lisäresurssien kautta parantuneet ja lisäksi kansalaisiin nähden poliisin suorittamalla valvonnalla on todennäköisesti parempi vaikuttavuus kuin muista kuin poliisitehtävistä vastaavilla viranomaisilla. Viranomaisten toiminnan painopiste on joka tapauksessa oman toimialueensa valvonnassa ja tämän toiminnan tehostamisessa. 

Huolenpitovelvollisuus
Liiketoimintakieltolain 21a  §:ään ehdotettu lisäys, joka velvoittaa tietyt viranomaiset huolehtimaan siitä, että niiden toiminnassa kiinnitetään huomioita liiketoimintakiellon noudattamisen toteutumiseen laajentaa niiden organisaatioiden joukkoa, jotka omalta osaltaan voivat vaikuttaa siihen, että liiketoimintakieltolain tavoitteet ja tarkoitus toteutuvat. Vaikka lain nojalla ei ole tarkoitus luoda nykyistä laajempaa valvontaorganisaatiota, Verohallitus katsoo, että jopa ehdotetuin tavoin väljäksi luonnosteltu säännös lisää merkittävästi  eri viranomaisten aktiivisuutta osallistua liiketoimintakiellon valvontaan.

Ottaen huomioon pykälässä tarkoitettujen viranomaisten toimintojen erilainen luonne on varsin perusteltua, että viranomaisten omaan harkintaan jätetään, millä keinoin huolenpitovelvoite täytetään. Verohallinnon näkökulmasta tämä tarkoittaa, että ensisijaisesti liiketoimintakiellon noudattamiseen voidaan kiinnittää huomiota sellaisissa tehtävissä, joihin liittyy myös korostunut verovalvonnallinen luonne eli rekisteröinnissä, verotarkastuksessa ja erikoisperinnässä. Perustoiminnassa on mahdollista koulutuksen ja työnohjauksen kautta lisätä tietoisuutta liiketoimintakieltojärjestelmän olemassa olosta, toimintarutiineihin kiellon noudattamisen valvontaa ei ole mahdollista eikä tarkoituksenmukaistakaan yrittää yhdistää. 

Edellä esitetyn vuoksi Verohallitus esittää, että liiketoimintakieltolain 21a §:n sanamuoto muutettaisiin siten, että viranomaisten huolehtimisvelvollisuus liitettäisiin viranomaisten valvontatehtäviin. Tällöin ”toiminnassa” korvattaisiin valvonta-termillä niin, että viranomaisen on huolehdittava siitä, että sen suorittamassa valvonnassa kiinnitetään huomiota liiketoimintakiellon noudattamisen toteutumiseen. 

Verohallitus pitää tärkeänä sitä, että esityksen perusteluissa tulee korostetusti esiin se, että huolenpitovelvollisuuden täyttämiseksi viranomaisten ei erikseen tarvitse arvioida sitä, täyttävätkö viranomaisen tietoon tulleet seikat liiketoimintakieltolain rikkomisen toteuttavat tunnusmerkistötekijät. 

Laki verotustietojen julkisuudesta ja salassapidosta
Esityksessä ehdotetaan, että verohallinnolla olisi salassapitovelvollisuuden estämättä oikeus tietojen oma-aloitteiseen antamiseen poliisille, jos tiedoilla saattaa olla merkitystä liiketoimintakiellon noudattamisen valvonnalle.

Lähtökohtana muutosehdotukselle esitetään, että verohallinnon ilmoittamisoikeutta koskevien säännösten tulisi olla vastaavansisältöinen kuin muilla viranomaisilla, joiden velvollisuudeksi huolehtiminen liiketoimintakiellon toteutumisesta on tarkoitus säätää. 

Verohallitus katsoo, että sisällöllisen vastaavuuden suhteen esitykseen liittyy ristiriita, jos verrataan ehdotettua verotustietolain lisäystä ja esimerkiksi voimassa olevia ulosottohallintoa koskevia säännöksiä. Ulosottolain 3 luvun 72 §:n 2 momentti, joka koskee tietojen oma-aloitteista antamista mm. poliisille liiketoimintakiellon noudattamisen valvontaa varten sisältää edellytyksen, että on syytä epäillä, että vastaaja tai sivullinen on saattanut syyllistyä virallisen syytteen alaiseen rikokseen. Sanamuodon mukaisesti ulosottohallinnon oma-aloitteiseen tietojen antamiseen liittyy rikosoikeudellista arviointia, joka perustelujen mukaan  ei kuuluisi viranomaisten liiketoimintakiellon noudattamista koskevan huolenpitovelvollisuuden piiriin.

Verohallitus katsoo, että lähtökohtaisesti verosalaisuuden näkökulmasta on tärkeää, että verohallinnosta annetaan salassa pidettäviä verotustietoja rajatusti ja harkitusti niin, että tietojen luovutusedellytykset on lain tasolla selkeästi määritelty. Ehdotuksessa esitetty verotustietolain 18 §:n säädöslisäys on tässä mielessä liian väljä. 

Ottaen huomioon ehdotuksessa esitetyt perustelut siitä, että viranomaisten huolehtimisvelvollisuus ei edellyttäisi rikosoikeudellista arviointia siitä, onko liiketoimintakieltoa rikottu, ehdotettua verotustietolain 4-kohtaa ei kuitenkaan voida muotoilla samalla tavoin kuin esimerkiksi ko. pykälän 1 ja 2-kohdat  on kirjoitettu. Myös mallin ottaminen 3-kohdasta, jonka nojalla tietoja voidaan luovuttaa toiselle viranomaiselle mikäli on syytä epäillä maksuvelvollisuuksien laiminlyöntejä, soveltuu huonosti liiketoimintakieltoasiaan. Edellä mainitussa kohdassa tietojen antaminen liittyy tilanteeseen, jossa ei voi olla kyse rikollisesta menettelystä. Sen sijaan liiketoimintakiellon noudattamatta jättäminen voi täyttää rikoslain 16 :11 §:n tunnusmerkistön. Mikäli 4 kohtaan lisättäisiin erikseen  määritelmä siitä, että tietoja luovutettaessa pitäisi olla syytä epäillä, että liiketoimintakieltoa ei ole noudatettu, jäisi täysin epäselväksi se, edellytetäänkö tällöin rikosoikeudellista arviointia vai tätä lievemmän asteisia epäilyjä ja mitä epäilyjä nämä voisivat olla. 

Edellä esitetyistä säännöksen muotoiluun liittyvistä vaikeuksista huolimatta Verohallitus katsoo, että perusoikeuksien suojaa koskevat periaatteet edellyttävät, että säännös, jonka nojalla verohallinto voisi oma-aloitteisesti luovuttaa salassa pidettäviä verotustietoja liiketoimintakiellon valvontaa varten, muotoillaan huomattavasti yksityiskohtaisemmin.  

Ehdotuksen perusteluissa todetaan, että kaavailtu säännös oikeuttaisi verohallinnon antamaan poliisille tietoja normaalien virkatehtävien yhteydessä havaitsemistaan seikoista. Kuten edellä huolehtimisvelvollisuutta koskevassa kappaleessa on todettu, verohallinnon normaalit työtehtävät ovat niin laajat, että ei ole realistista liittää liiketoimintakiellon noudattamisen valvontaa kaikkiin verohallinnon toimialaan kuuluviin tehtäviin. Tämän vuoksi olisi erityisen perusteltua saada sekä liiketoimintakieltolain 21a §:ään että verotustietolain 18 §:n lisäykseen selkeä rajaus siitä, että oikeus tietojen luovuttamiseen liittyy valvonnassa havaittuihin seikkoihin.

Verotustietolain 18 §:ään ehdotetun 4-kohdan sanamuoto on ongelmallisen väljä myös siksi, että kyse on oma-aloitteisesta tietojen luovuttamisesta, jonka yhteydessä arvion tietojen tarpeellisuudesta liiketoimintakiellon valvonnan kannalta joutuu tekemään veroviranomainen, joka tätä valvontaa ei tee. Sen arvioiminen, millä tiedoilla on tosiasiassa merkitystä liiketoimintakiellon arvioimiselle, ei ole yksinkertaista. Jotta liiketoimintakiellon valvontaa yleensäkään  olisi mahdollista toteuttaa viranomaisten ja poliisin yhteistoiminnalla, edellyttää tämä, että yhteistyössä  tehdään selkeät rajaukset niistä tiedoista, joilla tosiasiassa on valvonnallista merkitystä. Poliisin tulee antaa kaikille liiketoimintakiellon noudattamisen toteutumisesta huolehtiville viranomaisille riittävä ohjaus toimitettavien tietojen luonteesta niin, että sisäiset työmenetelmät voidaan kehittää sellaisiksi, että tietojen antamisesta on valvonnan kannalta todella jotakin hyötyä. Liiketoimintakiellon valvontaa ei edistä se, että viranomaiset toimittavat poliisille täysin epärelevantteja tietoja.     		

	

Pääjohtaja 		Jukka Tammi

Ylitarkastaja 		Tuija Vigren