MIELIPIDE

Kymenlaakson luonnonsuojelupiiri ry
Varuskuntakatu 8
45100 Kouvola

kymenlaakso@sll.fi

045 1049 388

ASIA

Mielipide soidensuojelun täydennysohjelman valmistelusta

Kymenlaakson luonnonsuojelupiiri pitää soidensuojelun täydennysohjelmaa tervetulleena. Valitettavasti suojelupinta-alatavoite, sekä ohjelman toteuttamistapa herättää kysymyksiä.

Soiden lisäsuojelutarpeeksi on ohjelman valmistelussa alustavasti määritetty ilmeisesti 100 000 hehtaaria. Määrä ei valitettavasti riitä täyttämään Nagoyan biodiversiteettisopimuksen mukaista 17% maapinta-alan suojelutavoitetta. Se tarkoittaa suoluonnon kohdalla 300 000 – 400 000 hehtaaria. 

Pinta-alakysymyksen ohella myös suojeluun aiottujen kohteiden edustamien suotyyppien määrälliset suhteet on syytä huomioida.. Valmisteilla oleva ohjelma puolustaa tarpeellisuuttaan parhaiten kun se parantaa olennaisesti nykyisen soidensuojeluverkoston määrällisiä, alueellisia ja laadullisia puutteita.

Ohjelman valmistelun aikataulu

Ohjelman valmistelun aikataulu on kovin tiukka. Siksi ohjelman valmisteluun liittyvien maastoselvitysten tekoon, tiedon kokoamiseen Syke:ssä ja ELY-keskuksissa sekä maanomistajatiedottamiseen tulee varata riittävät resurssit. Jo tässä vaiheessa tulee varautua siihen, että vuonna 2014 tehdään jonkin verran täydentäviä maastoselvityksiä myös niiden ELY-keskusten alueella, joiden osalla pääosa selvityksistä on tarkoitus tehdä vuonna 2013.

Ohjelman toteutusta tulee johtaa oikein. Ohjelman on olemassa soidensuojelun tilan parantamiseksi. Maanomistajasuhteiden hallinta tulee hoitaa tätä tavoitetta vasten. Toisin sanoen suojelutarpeen sekä suojelumahdollisuuden markkinointivaihe omistajille ratkaisee ohjelman toteutumisessa enemmän, kuin voisi arvatakaan. 

Tarvittavan luontotiedon taso

Soidensuojeluohjelman vaatiman luontotiedon keruussa on syytä keskittyä olennaiseen. On selvää, että eri kohteilta käytössä olevan tiedon taso tulee olemaan vaihtelevaa. Suojeluohjelmaa varten kerättävän maastotiedon ei tarvitse täyttää tieteellisen tutkimuksen kriteerejä, kunhan se on luotettavaa ja riittää suon arvottamiseen. Nämä perusasiattulee tehdä selväksi tahoille, jotka tietoa ryhtyvät tuottamaan! Tärkeää on myös, että kriteeristöt ovat käytettävissä mahdollisimman varhaisessa vaiheessa. Niistä riippuu pitkälle, kuinka kartoitustoimintaa voidaan suunnitella vapaaehtoisten keskuudessa. Niinikään työnjako ja tiedonvaihto viranomaisten, palkattujen kartoittajien sekä vapaaehtoisten välillä tulee olla avointa ja ketterää. Tarvitaan mm. ennakkopalalaveri em. tahojen kesken, jotta turhilta päällekkäisyyksiltä, epäselvyyksiltä ja väärinkäsityksiltä vältyttäisiin aluetasolla. Tämä on tärkeää myös ohjelman alueelliseen toteuttamiseen varatun määrärahan koko huomioiden, niukat resurssit tulee käyttää viisaasti.

Keskeistä kartoitusvaiheelle on tavoitteellisuus. Tulee varmistaa, että kultakin selvityskohteelta on kartoituksen jälkeen olemassa riittävä minimitieto kohteella tavattavista suotyypeistä sekä järkevä ja perusteltavissa oleva rajaus, jonka mukainen suojelu turvaisi alueen soiden vesi- ja ravinnetalouden säilymisen sekä välttämättömät ennallistamistoimet.

Maakuntakaavojen suojeluvaraukset 

Ohjelmavalmistelussa tulevat tietojemme mukaan olemaan mukana myös maakuntakaavojen toteuttamattomat suojeluvaraukset. Ympäristöministeriö on jo kaavat hyväksyessään sitoutunut näiden kohteiden suojelun toteuttamiseen. Kohteista on myös yleensä aina ollut käytössään riittävät luontotiedot, joiden pohjalta kohteet on voitu osoittaa kaavan suojeluvarauksiksi. Pitää olla erittäin hyvät ja yksilöidyt perusteet sille, että suojeluohjelman maastoselvityksiin varattuja, ilmeisen vähiä resursseja käytetään maakuntakaavojen SL- ja S-kohteiden lisä- ja täydennysselvityksiin. Lähinnä järkevää on varmistaa se, että ohjelmatasoisten maakuntakaavan suojeluvarausten osalta on olemassa riittävät tiedot alueiden järkevistä rajauksista.

Ohjelman painopisteen tulee olla eteläisessä Suomessa

Luontojärjestöt pitävät erityisen tärkeänä sitä, että ohjelma parantaa eteläisen suoluonnon suojelutilannetta. Varsinkin hemi- ja eteläboreaalisella vyöhykkeellä tämä vaatii sitä, että ohjelmaan sisällytetään myös pienehköjä ja keskisuuria kohteita sekä osin vaurioituneita kohteita. Harkitulla kohdevalinnalla pystytään tällöin parantamaan myös useiden kaikkein uhanalaisimpien suoluontotyyppien (mm. korvet), luhtien, paikallisten suoyhdistymien sekä suo- ja metsämosaiikkien suojelutilannetta. Liian voimakas keskittyminen parhaiten säilyneiden keidas- ja aapasuoyhdistymien suojeluun ei vastaavalla tavalla korjaa soidensuojeluverkostomme vakavimpia puutteita!

Kohdevalinnassa tulee myös pyrkiä vahvistamaan etenkin eteläisen Suomen nykyisiä säilyneiden soiden keskittymiä. Käytännössä jokaisen ELY-keskuksen alueelta löytyy vähintään yksittäisiä tällaisia keskittymiä, joiden vahvistamisessa tulee painottaa myös suojeltavien kohteiden ennallistamismahdollisuuksia. 

Ennallistaminen

Ennallistaminen tulee ymmärtää teknisen toteuttamisen ohella lähestymistapana suoluonnon tietoiseen kehittämiseen. Ennallistaminen on keino lisätä suoluontoa määrällisesti ja laadullisesti olemassa oleva suojeluverkosto ja suoluototyyppien tila huomioiden. Suoluonnon palauttaminen tulee ymmärtää mahdollisuutena ja esittää se aktiivisena prosessina, ”tahdon asiana”. Tätä mahdollisuutta on syytä tuoda soidensuojelun täydennysohjelman kautta sekä yleiseen, että erityisesti maanomistajien tietoon.

Lajistonsuojelullisesti on selvää, että suotuisalle suojelutasolle ei voi päästä suojelemalla vain parhaat nykyiset suokohteet, koska lajisto hupenee jo nyt tässä laikkuverkostossa. Siksi ennallistamisella on syytä laajentaa nykyistä suolaikkujen verkostoa. Tässä erityisen merkittäviä ovat useamman lähekkäisen suon ryppäät, joista osa on säilyttänyt lajistonsa ja osan voi palauttaa ennallistamalla lajistolle mahdolliseksi lisäalueeksi.

Rajaukset

Ohjelmaan valittavat kohteet tulee rajata siten, että kohteet säilyttävät vesitaloutensa ulkopuolisesta perusmaankäytöstä huolimatta ja selvästi välttämättömät ennallistamistoimet on mahdollista toteuttaa.

Muut toimenpiteet

Soidensuojelutyöryhmän tulee etenkin valtion maiden osalta huomioida myös muut valtioneuvoston elokuussa 2012 tekemään periaatepäätökseen liittyvät toimet. Periaatepäätöksen mukaan esim. myös alueellisesti arvokkaat suot on valtionmailla turvattava. On ihan selvää, että valtion soihin liittyviä suojelu- ja ennallistamismahdollisuuksia ei täysimääräisesti hyödynnetä, mikäli periaatepäätöksessä mainitut toimet jäävät yksinomaan Metsähallituksen päätettäviksi.

Vuorovaikutus

Toivomme, että ohjelmavalmistelussa hyödynnetään myös luontojärjestöjen tietämystä. Avoimuudella, asiallisella yhteistyöllä ja aineistojen saatavuudella vaikutetaan myös luontojärjestöjen ja -harrastajien motivaatioon hankkia uutta tietoa, sekä kerätä olemassa olevia aineistoja ohjelman valmistelua hyödyttämään.

Kotkassa, 1.3.2013

Riku Rinnekangas
Toiminnanjohtaja
Kymenlaakson luonnonsuojelupiiri ry