Oikeusministeriö					
Lainvalmisteluosasto					Helsinki 20.6.2012
Viite: OM 15/41/2011
Asia: Raiskausrikosten lainsäädännölliset muutostarpeet - arviomuistio (OM)
Naisjärjestöjen Keskusliitto lausuu pyytämättä kommenttinsa arviomuistiosta, koska pitää seksuaalirikoksia koskevan lainsäädännön uudistamista erittäin tärkeänä ja haluaa esittää näkemyksensä sen muutostarpeista.
Naisjärjestöjen Keskusliitto puoltaa sitä, että sukupuoliyhteyteen pakottamiseksi kutsuttu teko siirrettäisiin raiskausta koskevaan pykälään (20 luvun 1 §), missä yhteydessä sen enimmäisrangaistus korotettaisiin neljään vuoteen vankeutta. Puollamme myös sitä, että raiskaukseksi katsottaisiin jatkossa myös ne sukupuoliyhteyden sisältävät teot, jotka nykyisin katsotaan seksuaaliseksi hyväksikäytöksi. Pidämme erittäin tärkeänä sitä, että raiskauksen kohdistuminen alle 18-vuotiaaseen henkilöön lisättäisiin rikoslain 20 luvun 2 §:ään niiden kvalifiointiperusteiden joukkoon, jotka tekevät teon törkeäksi raiskaukseksi sekä sitä, että sukupuoliyhteyden määritelmää (20 luvun 10§:n 1 momentti) laajennettaisiin ruumiiseen tunkeutumisen osalta. Puollamme myös erittäin lämpimästi ehdotusta, että kaikki aikuisiin kohdistuvat seksuaalirikokset tulevat virallisen syytteen alaisiksi ja asianomistajan nk. vakaa tahto ei voi enää estä syytteen nostamista raiskauksesta. 
Lisäksi Naisjärjestöjen Keskusliitto ry esittää seuraavaa:
Seksuaalirikosten tunnusmerkistö tulee muuttaa niin, että ilman suostumusta tapahtunut yhdyntä on aina raiskaus. Nykyisessä lainsäädännössä raiskauksen keskeinen tunnusmerkki on teon yhteydessä käytetty väkivalta, ja sen määrä vaikuttaa myös annettuihin tuomioihin: käytännössä teko määritellään raiskaukseksi vain, mikäli sen yhteydessä on käytetty väkivaltaa tai sen uhkaa. Ihmisoikeusnäkökulmasta raiskaus on itsessään väkivaltaa ja aina rikos, ja tätä tulee myös lainsäädännön viestiä. Suostumusta raiskauksen kriteerinä on pidetty esillä mm. UPR-prosessissa ja CAHVIO-sopimuksessa, jota Suomi on juuri ryhtymässä ratifioimaan.
Muistiossa esillä ollut ehdottoman ja ehdollisen vankeuden yhdistäminen raiskausrikosten rangaistuksissa on Naisjärjestöjen Keskusliiton mielestä kannatettava uudistus vain siinä tapauksessa, että tuomioiden antamisessa siirrytään käyttämään rangaistusasteikon yläpäätä. Tämä olisi tärkeää mm. siksi, että seksuaalirikosten vähentämisohjelmat (esim. STOP) edellyttävät nimenomaan pitkähköjä vankeusrangaistuksia. Nykyisessä tilanteessa monet raiskausrikoksen tehneet jäävätkin ohjelmien ulkopuolelle. Ehdonalaiseen pääsevän on sitouduttava hänelle järjestettävään hoito-ohjelmaan, esim. yksilö- tai ryhmäterapiaan, uusimisriskin vähentämiseksi. Lisäksi ehdonalaiseen tuomion valvontaan tulee kiinnitettävä huomiota. Rikosprosessin nopeuttaminen olisi tärkeää uhrin toipumisen kannalta, mutta myös tekijän avun piiriin pääsemisen vuoksi. Myös raiskauksen uhrille on tarjottava apua ja tukea sekä rikosprosessin aikana että sen jälkeen. 

Lisäksi Naisjärjestöjen Keskusliitto huomauttaa, että seksuaalinen häirintä ja ahdistelu tulee kriminalisoida rikoslaissa mahdollisimman pian, jotta Suomi voisi ratifioida Euroopan Neuvoston CAHVIO-sopimuksen. Asia olisi hyvä ottaa käsittelyyn tässä samassa uudistusten vaiheessa.

Naisjärjestöjen Keskusliitto – Kvinnoorganisationernas Centralförbund ry

Leena Ruusuvuori
pääsihteeri