Kainuun maakunta -kuntayhtymä
Yleinen edunvalvonta

Oikeusministeriö
Yksityisoikeuden osasto

Viite: OM 11/41/2007

EDUNVALVONTAPALVELUITA KOSKEVA HALLITUKSEN ESITYSLUONNOS

”Eräiden tehtävien organisointi valtion paikallishallinnossa” työryhmän väliraportissa 31.8.2007 on luonnos hallituksen esitykseksi, jonka kohteena ovat laki holhoustoimen edunvalvontapalveluiden järjestämisestä ja holhoustoimesta annetun lain 8 §. Raportissa työryhmä esittää johdanto-osassa tehtäväkseen mm. tehdä ehdotus holhoustoimen edunvalvontapalveluiden järjestämis- ja rahoitusvastuun siirtämisestä valtiolle. Raportissa on yhteenvedot kuluttajaneuvonnan, yleisen edunvalvonnan, maistraattien, oikeusaputoimistojen ja lääninhallitusten tämän hetkisistä toimintaympäristöistä.

Edunvalvonnan siirtäminen oikeusaputoimistoihin on oikea ratkaisu: molempien tehtävänä on ihmisten asioiden hoitaminen. Kunnan aikana 1973 – 1998 monessa oikeusaputoimistossa oli myös edunvalvontaa (Arto Tiilikainen, Itä-Suomen holhouspäivät 25.9.2007). Heikki Kosken ”yhden miehen toimikunnan”, mikä asetettiin 1990 -luvun laman aikana, mietinnön tuloksena todettiin, että kansalaisten oikeusturva on valtion tehtävä, joka johti siihen, että oikeusaputoimistot siirrettiin valtiolle 1998. Nyt, kun edunvalvonta siirtyy valtiolle, on huomioitava rahoitus, turvallisuus ja valvonta (kantelut). Koska oikeusapu on asianajoa, oikeusavustajia valvoo Asianajajaliiton valvontalautakunta, mitä oikeusavustajat pitävät tärkeänä oikeusturvansa kannalta. Joutuvatko ”edunvalvonnan valtiollistamisen” jälkeen edunvalvontakantelut Asianajajaliiton valvontalautakunnan ratkottavaksi, kyseli professori Ahti Saarenpää (Kuopio 25.9.2007). Se olisi parempi ratkaisu kuin käräjäoikeudet.

Raportista käy ilmi, että eniten päämiehiä on Kainuussa, Ylä-Savossa ja Itä-Lapissa. Kainuun maakunta -kuntayhtymä mainitaan edunvalvontapalveluiden tuottajana hallituksen esitysluonnoksessa kohdassa 2.2. Käytäntö: ”Yhdessä tapauksessa maakuntayhtymä tuottaa palvelut kaikille maakunnan kunnille.” Kainuun mallista antoi Kainuun maistraatin päällikkö Ari Heikkinen 10.10.2007 kommenttinsa: ”Sen verran sanon pykälään 2, jossa mahdollistetaan edunvalvontapalvelujen ostaminen, että sille tielle ei mielestäni kannattaisi lähteä. Teidän yksikkö on suuri, yhtenäinen kokonaisuus, jota ei missään nimessä kannata pirstoa enää takaisin entiseen malliin. Alueellinen saatavuus on mielestäni nyt hyvää luokkaa.”
 
Voimassa olevan lain edunvalvontapalveluiden järjestämisestä (443/1999) tultua voimaan todettiin sen vaikutuksista, että siinä muutoksessa kunnan lisäsivät työvoimaa ja ammattimaisuus kasvoi. Kunnat tuottavat yleisiä edunvalvontapalveluitaan monen tasoisesti. Yksityiset koulutuksen järjestäjät mm. Efeco Oy järjestää edunvalvontakoulutusta. Ensimmäisen pykälän 2 mom mukaan oikeusministeriölle kuuluu järjestämisen yleinen johto, ohjaus ja valvonta. Tämä sisältänee toimikunnan lausuman: ”Yleisten edunvalvojien koulutuksen järjestäminen ja hyvien käytäntöjen luominen edellyttää yhteisten ohjaus- ja koulutusjärjestelmän luomista (s. 15).”Tähän on kytkettävä tietojärjestelmät (Virho 57 %).

Ensimmäisen pykälän 3 mom Edunvalvonta-alueet noudattavat kuntarajoja. Yhteen alueeseen kuuluisi tavallisesti useita kuntia. Pykälä on sovellettavissa hyvin Kainuun maakunnan alueeseen, koska Kajaanin oikeusaputoimiston toiminta-alue on Kainuu, jossa edunvalvontakin on jo toiminut aluksi 9, myöhemmin Vuolijoen liityttyä Kajaaniin, 8 kunnan yhteisenä,

Kyseessä on ns. puitelaki, koska asetuksen varaan jätetään paljon mm. edunvalvojan muut kelpoisuusvaatimukset (4 §), joka voi aiheuttaa epävarmuutta henkilöstössä siirtymävaiheessa. Itä-Suomen holhouspäivillä mainittiin, että kokemusta ei voi jättää vaille huomiota. Työryhmä mainitsee myös ihmissuhdetaidot ja palveluhenkisyyden työssä tarvittavana ”kelpoisuutena”. Asetuksella tulee turvata siirtyvän henkilöstön kelpoisuus omaan työhönsä.

Pykälä 6 Yleisen edunvalvojan määrääminen tehtävään. Kainuun maakunta -kuntayhtymämalli, joka alkoi 1.1.2005, on jo poistanut alueellaan aikaisemmin olleen käytännön, jossa edunvalvontapäätös annettiin henkilökohtaisesti nimetylle yleiselle edunvalvojalle. Nykyään päätökseen kirjoitetaan sen ja sen kunnan yleinen edunvalvoja. Lisäksi on käyty keskusteluja maistraatin, käräjäoikeuden ja maakunnan kesken kuntakohtaisista määräyksistäkin luopumista. 

Pykälän 9 tulosneuvotteluasiakirjoihin vuosittain yhdistettävä järjestämissuunnitelma kuuluu hyvien käytäntöjen sarjaan. Suunnitelma on toimitettava oikeusministeriöön, joten se ei voi jäädä pelkäksi paperiksi oikeusaputoimistoon. Järjestämissuunnitelman tavoitteena on turvata 1) palvelujen saatavuus, 2) edunvalvojan tavoitettavuus, 3) kiireellisten tilanteiden järjestely ja 4) sijaistaminen. Kuntien ja alussa kuntayhtymänkin aikana suurissa kunnissa oli vain yksi edunvalvoja, joka hoiti 120 – 130 päämiestä. Yleisen edunvalvonnan organisaatiomuutoksen 1.4.2006 tavoitteena oli päästä pois ns. yksin tekemisestä. Maakunnan yhdeksän kunnan yhteinen edunvalvonta siirtyi kolmeen tiimiin. Muutos toi parannusta sijaisongelmaan.

Sopimus ulkopuolisten edunvalvontapalveluiden järjestämisestä (3 §) aiheuttaa sekavuutta ja ongelmia mm. salassapito- (10 §) ja palkkioasiassa (8 §). Vaikea asia on myös esteellisyys, jota varmasti joudutaan pohtimaan. Esteellisyys tuottaa kustannuksia pyydettäessä palveluja ”sijaispäätöksillä” tai ”päätöksillä edustaa päämiestä tietyissä oikeustoimissa” toisesta oikeusaputoimistosta (5 §). 

Pykälän 13 siirtymäsäännöksissä on saman kaltaisuutta, kuin oikeusaputoimistojen siirtymisessä kunnilta valtiolle pöytineen, mappeineen, ATK -laitteineen kaikkineen korvauksetta. Pykälässä säädetään samoin kolme vuotta toimitilojen käytöstä kohtuullista vuokraa vastaan. Kainuun maakunta -kuntayhtymä lähtee siitä, ettei se edes tarjoa mitään ostopalvelumahdollisuutta. Kuntayhtymässä on jo ryhdytty suunnittelemaan yleisen edunvalvonnan valtiollistamisen mukanaan tuomaa muutosta. Senaatti-kiinteistöltä ollaan jo katsomassa sopivaa tilaa Kajaanin tiimille (8 työntekijää) oikeusaputoimiston ja maistraatin läheisyydestä, koska sosiaalipalvelukeskuksen suunnitelmissa on ottaa edunvalvonnan käytössä olevat tilat omaan käyttöönsä. Alussa 1.1.2005 yleinen edunvalvonta kuului kuntayhtymän sosiaali- ja terveyspalveluihin, mutta se siirrettiin 1.1.2006 alkaen maakuntahallituksen alaiseksi. Syynä oli jääviysongelma, joka synty mm. siitä, että saman yksikön työntekijät käsittelivät yleisen edunvalvonnan asiakkaiden toimeentulotukipäätöksiä.

Siirtymäsäännöspykälän 2 mom on ystävällinen siirtyviä työntekijöitä kohtaan: ei tarvitse hakea omaa paikkaa, edut säilyvät jne. Kainuun maakunta -kuntayhtymän käsityksen mukaan edunvalvontatehtävät eivät vaadi virkasuhdetta.

HolhTL:n 8 § muutoksessa on tarkoitus selkeyttää sitä, että edunvalvonta on viimesijainen toimenpide. Kuntayhtymän alueella on muissa kunnissa olemassa ns. välitystilit paitsi ei Kajaanissa. Kajaanissa tämä puute siirtää suoraan sosiaalihuollon asiakkaita edunvalvontaa, kun esim. vuokrat ovat maksamatta. Toisissa kunnissa välitystilit viivyttävät heitä, mutta sosiaalityöntekijät helposti hakevat näille asiakkaille turhautuneina lopulta edunvalvojan. Nämä aiheuttavat paineita yleisen edunvalvonnan työkentässä yhdessä vanhenevan ja dementoituvan vanhusväestön kanssa. Näille sosiaalihuollolle kuuluville asiakkaille tulee vain eläke, joka pitäisi riittää ruokaan, vuokraa ja terveydenhoitoon, joten heille inhimillisempi vaihtoehto on koulutetun sosiaalityöntekijän kanssa toimiminen. Edunvalvonnassa jäisi paremmin aikaa päämiesten, joilla on omaisuutta, asioiden hoitoon. Edunvalvonta ei ole ”lievin tarjolla oleva ja riittävä keino” vaan hyvin byrokraattinen, yksilön vapauteen voimakkaasti puuttuva, siis viimesijainen keino.

Laki edunvalvontavaltuutuksesta tulee voimaan 1.11.2007. Edunvalvontavaltuutus on sekatyyppinen instituutio, missä yhdistetään valtuutus ja edunvalvontajärjestelmä (Ahti Saarenpää, Eräitä näkökohtia edunvalvontavaltuutukseen). Lain tarkoituksena on mm. estää maistraattien tukehtuminen tulevan vanhusväestön määrän paineessa. Se on tarkoitettu kevyemmäksi, ihmisarvoa vähemmän loukkaavaksi tavaksi varautua esim. sairauteen tai vanhuuteen.

KAINUUN MAAKUNTA -KUNTAYHTYMÄ

Helmi Moilanen				Kalevi Yliniemi
edunvalvontavastaava, OKT		vs. maakuntajohtaja