Oikeusministeriö
Lainvalmisteluosasto
Yksityisoikeuden yksikkö	31/2007
PL 25

00023  VALTIONEUVOSTO	12.10.2007	1 (4)

kirjaamo.om@om.fi
markku.helin@om.fi

Lausuntopyyntönne 24.9.2007 /OM 11/41/2007

Lausunto luonnoksesta hallituksen esitykseksi, joka koskee holhoustoimen edunvalvontapalvelujen järjestämisestä annetun lain ja holhoustoimesta annetun lain 8 §:n muuttamista

Sisäasiainministeriön 15.2.2007 asettaman työryhmän väliraportissa ”Eräiden tehtävien organisointi valtion paikallishallinnossa” esitetään yleisen edunvalvonnan organisoimista oikeusaputoimistojen hoidettavaksi. Suomen Asianajajaliiton käsityksen mukaan työryhmän väliraportissa ei ole riittävästi pohdittu kahta edunvalvonnan tällaiseen organisointiin liittyvää ongelmaa. Ensimmäinen ongelma liittyy siihen, että julkiset oikeusavustajat ovat asianajotehtävää suorittaessaan yleisen asianajajayhdistyksen (eli Suomen Asianajajaliiton) valvonnan alaisia samalla tavoin kuin asianajajat. Toinen ongelma liittyy julkisen oikeusavustajan esteellisyyden sääntelyyn. Tämän johdosta Suomen Asianajajaliitto keskittyy lausunnossaan näihin kahteen kysymykseen ja kiinnittää lisäksi huomiota edunvalvonnan siirtämiseen liittyviin taloudellisiin kysymyksiin.

1. Julkisten oikeusavustajien valvonta

Voimassa oleva lainsäädäntö 

Valtion oikeusaputoimistoista annetun lain 6 §:n 2 momentin perusteella julkinen oikeusavustaja on asianajajayhdistyksen (ja valtioneuvoston oikeuskanslerin) valvonnan alainen niin kuin asianajajista annetun lain 6, 7 ja 7a – 7d §:ssä säädetään. 

Asianajajayhdistyksen valvonta kohdistuu julkisiin oikeusavustajiin heidän hoitaessaan asianajotehtäviä. Yksityisten asianajajien valvonnassa asianajaja on vastuussa myös avustajiensa (avustava lakimies, sihteeri) toiminnasta. Sama periaate koskee myös oikeusaputoimiston henkilökuntaa heidän avustaessaan julkista oikeusavustajaa tämän hoitamassa asianajotehtävässä. Edunvalvontatehtävän hoitaminen on käsitteellisesti asianajotehtävä ja näin asianajajan ja julkisen oikeusavustajan toiminta tässä tehtävässä kuuluu Suomen Asianajajaliiton suorittaman valvonnan piiriin.

Valvonnan kohdistuminen ehdotetun toimintojen siirron jälkeen

Suunnitellussa hankkeessa edunvalvontatehtäviä hoitava henkilöstö siirrettäisiin oikeusaputoimistojen palvelukseen/virkaan ja oikeusaputoimen johtaja/johtava julkinen oikeusavustaja toimisi heidän esimiehenään. Siirto koskisi siis sekä oikeustieteellisen koulutuksen saanutta henkilöstöä että toimistohenkilöstöä. Henkilöstön siirtämisen jälkeen oikeusaputoimistoissa toimisi seuraavia henkilöstöryhmiä:

1.	Asianajotehtäviä suorittavia julkisia oikeusavustajia 
2.	Asianajotehtävää suorittavaa julkista oikeusavustajaa avustava toimistohenkilökunta
3.	Edunvalvontatehtävää suorittavia julkisia oikeusavustajia 
4.	Edunvalvontatehtävää suorittavaa julkista oikeusavustajaa avustava toimistohenkilökunta
5.	Edunvalvontatehtävää suorittava edunvalvoja, joka voi olla myös lakimies
6.	Edunvalvontatehtävää suorittavaa edunvalvojaa avustava toimistohenkilökunta
7.	Edunvalvontatehtävää suorittava toimistohenkilökunta

Jos julkisten oikeusavustajien valvontaa koskeviin säännöksiin ei uudistuksen yhteydessä puututa, valvonta tulisi, edellä esitettyä henkilöstöjakoa noudattaen, kohdistumaan julkisiin oikeusavustajiin ja oikeusaputoimistoissa tapahtuvaan edunvalvontaan liittyviin tehtäviin seuraavien suuntaviivojen mukaisesti:

-	ryhmien 1 ja 2 osalta valvonta olisi nykykäytännön mukainen
-	edunvalvojana toimiessaan (ryhmä 3) julkinen oikeusavustaja olisi myös edunvalvontatehtävässään valvonnan alainen
-	ryhmän 4 osalta valvonta kohdistuisi edunvalvontatehtävää suorittavaan julkiseen oikeusavustajaan
-	ryhmässä 5 edunvalvoja-lakimies ei olisi valvonnan alainen, mutta koska edunvalvontatoimen hoitamisen katsotaan olevan asianajotehtävä, johtava julkinen oikeusavustaja olisi tässäkin tapauksessa valvonnan alainen ja vastaisi alaisensa edunvalvoja-lakimiehen virheellisestä menettelystä
-	ryhmän 6 osalta johtavan julkisen oikeusavustajan asema olisi sama kuin edellä ryhmässä 5,
-	ryhmän 7 osalta johtavan julkisen oikeusavustajan asema olisi samanlainen kuin ryhmissä 5 ja 6.

Esimerkit osoittavat, että julkiset oikeusavustajat olisivat valvonnan alaisia myös hoitaessaan edunvalvontatehtäviä ja vastaisivat valvonnallisesti toimistohenkilökunnan mahdollisista virheistä. Edunvalvontatehtävää suorittavat muut henkilöt, kuin julkiset oikeusavustajat, eivät olisi valvonnanalaisia, mutta toisaalta johtava julkinen oikeusavustaja vastaisi valvonnallisesti koko henkilökuntansa edunvalvontatehtävissä tekemistä virheistä. Näin syntyvää tilannetta ei voida pitää tarkoituksenmukaisena.

Valvonnan kustannukset

Edunvalvonnan mahdollinen kuuluminen edellä kerrotulla tavalla Suomen Asianajajaliiton valvonnan piiriin on myös taloudellinen kysymys. Väliraportissa todetaan ehdotetun siirron vaativan oikeusaputoimistoihin noin 540 henkilön työpanoksen. Siirron seurauksena oikeusaputoimistoihin siirtyisi noin 30 000 henkilön edunvalvonta. Jos edunvalvontaa ei lainsäädännöllisesti selvästi eroteta julkisiin oikeusavustajiin kohdistuvasta valvonnasta, valvonnan toteuttaminen tulisi lisääntyvien työtehtävien muodossa aiheuttamaan huomattavia kustannuksia valvonnasta vastaavalle Suomen Asianajajaliitolle. 

Suomen Asianajajaliitto rahoittaa toimintansa kokonaisuudessaan asianajajilta perittävillä jäsenmaksuilla. Yksityisen asianajajan jäsenmaksu on 950 euroa vuodessa. Julkisista oikeusavustajista hieman yli viisikymmentä prosenttia on Suomen Asianajajaliiton jäseniä ja oikeusministeriö julkisten oikeusavustajien työnantajana suorittaa näiden henkilöiden jäsenmaksun (600 euroa/vuosi/julkinen oikeusavustaja). Suomen Asianajajaliitolle valvonnasta aiheutuvat kustannukset olivat vuonna 2006 seuraavat:

- Valvontalautakunnan toimintakustannukset	  	 	 30.500
- valvontatoimintaan osallistuvien kolmen lakimiehen ja yhden
   toimistosihteerin palkkakustannukset n. 			220.000
Yhteensä n.					250.000

Kustannuksiin on lisättävä osuudet vuokrakustannuksista, atk-kustannuksista ja muista vastaavista kustannuksista sekä muut toimintaan liittyvät juoksevat kulut, joita Suomen Asianajajaliiton kirjanpidossa ei ole kohdistettu liiton eri toiminnoille. Kaikki nämä kustannukset siis katetaan asianajajien suorittamilla jäsenmaksuilla, eli myöskin niiden julkisten oikeusavustajien valvonnasta aiheutuvat kustannukset, jotka eivät ole yleisen asianajajayhdistyksen jäseniä.

Mikäli uudistusta toteutettaessa ei pidetä huolta siitä, että Suomen Asianajajaliiton valvontakustannukset eivät edunvalvonnan siirtyessä oikeusaputoimistojen hoidettavaksi lisäänny, on keskustelun kohteeksi otettava myös se, miten lisääntyvä valvonta rahoitetaan.

Edunvalvonta ja julkisten oikeusavustajien valvonta

Asianajajista annetun lain mukaan asianajajan tulee rehellisesti ja tunnollisesti täyttää hänelle uskotut tehtävät sekä kaikessa toiminnassaan noudattaa hyvää asianajajatapaa. Julkista oikeusavustajaa koskee valtion oikeusaputoimistoista annetun lain 6 §: 1 momentin saman sisältöinen säännös. Molemmissa tapauksissa valvonnan kohteena on se, miten asianajaja/ julkinen oikeusavustaja täyttää hänelle uskotun asianajotehtävän. 

Kuten edellä on todettu, toimiminen edunvalvojan tehtävässä on asianajotehtävä. Normaalisti asianajajan tai julkisen oikeusavustajan edunvalvontatehtävässä on kyseessä asianajotoimeksiantoon verrattava tilanne, jossa asianajaja/julkinen oikeusavustaja toimii jossakin oikeudellisessa tilanteessa (useimmiten perinnönjako) vajaavaltaisen henkilön edustajana ja asiamiehenä. Tällainen asianajotoimintaan luontevasti kuuluva toiminta eroaa kuitenkin siitä toiminnasta, jota edunvalvonnalla yleisesti tarkoitetaan, eli tilannetta, jossa joku on määrätty hoitamaan pitkäaikaisesti sellaisen henkilön taloudellisia asioita, joka itse ei taloudellisia asioitaan kykene hoitamaan.

Tehtävien erilainen luonne huomioon ottaen vaikuttaisi luontevalta, että varsinainen edunvalvonta, eli siis pitkäaikainen jonkin henkilön taloudellisten asioiden hoitaminen, tulisi oikeusaputoimistossa hoidettuna lain säännöksin erottaa siitä toiminnasta, josta julkiset oikeusavustajat tai oikeusaputoiminnan johtaja ovat nykytilanteessa valvonnan alaisia. Toisaalta, kun yksityisten asianajajien ja julkisten oikeusavustajien valvonta perustuvat samankaltaiseen sääntelyyn ja kun asianajajat ovat valvonnan alaisia myös hoitaessaan pitkäaikaisesti edunvalvojan määräyksen perusteella jonkin henkilön taloudellisia asioita, julkisten oikeusavustajien tulisi olla valvonnan alaisia toimiessaan edunvalvojina. 

Edellä lausuttu voitaisiin toteuttaa säätämällä valtion oikeusaputoimistoista annetussa laissa, että oikeusaputoimistossa hoidettavat edunvalvontatehtävät kuuluvat lain 6 §:ssä tarkoitetun valvonnan piiriin vain julkisen oikeusavustajan toimiessa edunvalvojana.

2. Esteellisyys

Työryhmän mietinnössä esitetään lakiin holhoustoimen edunvalvontapalveluiden järjestämisestä otettavaksi säännökset edunvalvojan esteellisyydestä. Pohtimatta näyttää kuitenkin jääneen oikeusaputoimistossa hoidettavana olevan edunvalvontatehtävän aiheuttama julkisen oikeusavustajan esteellisyys ottaa vastaan asianajotehtävä, jossa vastapuolena on toimistossa olevan edunvalvontatehtävän päämies.

Julkisen oikeusavustajan esteellisyydestä säädetään valtion oikeusaputoimistoista annetun lain 9 §:ssä, jonka mukaan julkisen oikeusavustajan esteellisyydestä on voimassa, mitä asianajajan esteellisyydestä säädetään tai määrätään. Asianajaja on hyvää asianajajatapaa koskevien ohjeiden perusteella esteellinen ottamaan vastaan asianajotoimeksiantoa, jossa vastapuolena on henkilö, jonka edunvalvojaksi hänet tai joku muu hänen kanssaan samassa toimistossa työskentelevä asianajaja/avustava lakimies on määrätty. Näin myös julkinen oikeusavustaja on esteellinen ottamaan vastaan toimeksiantoa, jossa vastapuolena on oikeusaputoimistossa hoidettavan edunvalvontatehtävän päämies.

Suomen Asianajajaliitto jättää harkittavaksi, tulisiko kyseessä olevasta esteellisyystilanteesta säätää valtion oikeusaputoimistoista annetussa laissa vai katsotaanko mainitun lain 9 §:n viittauksen hyvään asianajajatapaan olevan tässä suhteessa riittävän.

3. Taloudelliset seikat

Jos edunvalvonta siirretään oikeusaputoimistoille, tulee siirron tapahtua siten, että oikeusministeriölle samalla varataan riittävät taloudelliset resurssit tehtävien hoitamiseen siten, ettei edunvalvontatehtävien hoitamiseksi tulla tilanteeseen, jossa joudutaan edunvalvonnan hyväksi vähentämään julkiseen oikeusapuun nykyisin käytettävissä olevia varoja.

Helsingissä, lokakuun 12. päivänä 2007

Suomen Asianajajaliitto

Riitta Leppiniemi	
Suomen Asianajajaliiton puheenjohtaja, asianajaja

LAATI		
Markku Ylönen, pääsihteeri, Suomen Asianajajaliitto