VEROHALLINTO	Lausunto	
Esikunta- ja oikeusyksikkö	28.11.2013	
PL 325		
00052 VERO		

		
Valtiovarainministeriö	Viite / Diaarinumero	
valtiovarainministerio@vm.fi	VH  A71/00 00 01/2013	
	VM110:00/2013	

Lausunto työryhmän muistiosta koskien evankelis-luterilaisten ja ortodoksisten seurakuntien sekä muiden uskonnollisten yhteisöjen yhteiskunnallisista tehtävistä aiheutuvien kustannusten korvaamista

Valtiovarainministeriö on pyytänyt Verohallinnolta lausuntoa työryhmän muistiosta, jossa käsitellään evankelis-luterilaisten ja ortodoksisten seurakuntien sekä muiden uskonnollisten yhteisöjen yhteiskunnallisista tehtävistä aiheutuvien kustannusten korvaamista. 

Muistiolla on esitetty kolme vaihtoehtoa seurakuntien yhteiskunnallisten tehtävien korvaamiseen. Esitetyistä vaihtoehdoista työryhmä on suositellut lakisääteistä valtionavustusta ja yhteisövero-osuudesta luopumista. Muina vaihtoehtoina on esitelty yhteisövero-osuuden säilyttäminen sekä hautausmaksun käyttöönotto ja yhteisövero-osuudesta luopuminen.

Verohallinto esittää lausuntonaan kunnioittaen seuraavaa.

Verohallinto kannattaa työryhmän ehdotusta, jonka mukaan seurakuntien yhteisövero-osuus poistetaan ja evankelis-luterilaiselle seurakunnalle myönnetään lakisääteinen valtionavustus vuodesta 2015 lähtien. 

Työryhmän esittämien vaihtoehtoisten mallien osalta Verohallinto esittää lisäksi seuraavia huomioita ja arviointia siitä, miten esitetyt mallit sisällön ja aikataulun puolesta sopisivat Verohallinnossa lähivuosina vaiheittain käyttöönotettavaan valmisohjelmistoratkaisuun (ns. Valmis-hanke).

Seurakuntien yhteisövero-osuudesta luopuminen ja lakisääteinen valtionavustus 

Työryhmän esittämä malli, jonka mukaan seurakuntien yhteisövero-osuus poistettaisiin ja evankelis-luterilaiselle seurakunnalle myönnettäisiin määrältään vuosittain tarkistettava lakisääteinen valtionavustus, on esitetyistä malleista yksinkertaisin ja selkein. Muutos tukisi Verohallinnon tavoitetta virtaviivaistaa prosessien toimintaa ja yksinkertaistaa verotusta.

Verohallinnon tietojärjestelmissä muutos vaikuttaisi tilitysten yhteisöverojen ryhmäosuuksiin sekä seurakuntien veronsaaja-asemaan. Ryhmäosuuksien muutoksesta ei aiheutuisi ylimääräisiä kustannuksia. Seurakuntien veronsaaja-aseman muuttaminen yhteisöveron osalta aiheuttaisi Tilitys-järjestelmään sekä Veronsaajien verkkopalveluun suhteellisen vähäisiä kustannuksia, arviolta yhteensä noin 25 000 euroa.

Mikäli uudistus tulisi voimaan samassa yhteydessä, kun tilittämistoiminnot siirretään Verohallinnossa käyttöönotettavaan valmisohjelmistoon, uudistusten aiheuttama kustannusvaikutus olisi lähellä neutraalia, sillä seurakuntien poistuminen yhteisöveron saajista yksinkertaistaisi yhteisöverojen jakamisperusteita vähentäen uuteen ohjelmistoon tarvittavaa muutostyötä. Uudistus vähentäisi joka tapauksessa uuden ohjelmiston käyttöönottokustannuksia, mikäli se astuisi voimaan ennen tilittämistoimintojen siirtymistä valmisohjelmistoon. Siirtyminen tapahtuu tämänhetkisen tiedon mukaan vaiheittain vuodesta 2016 alkaen.

Muistiolta ei käy varmuudella ilmi, tarkoittaako seurakuntien yhteisövero-osuuden poisto vuodesta 2015 lähtien poistoa verovuodesta vai kalenterivuodesta 2015 lähtien. Verohallinnon käsityksen mukaan olisi selkeintä lopettaa tilittäminen tietystä kalenteriajankohdasta lähtien ilman vanhemmilta vuosilta tilittämättä jäävien yhteisöverojen kompensointia.

Riippumatta siitä, lopetetaanko seurakuntien asema yhteisöveron saajina tietystä kalenteri- tai verovuodesta lähtien, olisi lainmuutoksen yhteydessä aiheellista todeta, miten lopettamisajankohdan jälkeen käsitellään aiemmilta verovuosilta kertyviä yhteisöveroja.

Mikäli uudistusta edeltäviltä verovuosilta on tarkoitus maksaa kompensaatiota, olisi Verohallinnon kannalta myönteistä, jos kompensoitava määrä huomioitaisiin valtionavustuksen yhteydessä.

Yhteisöveron kertymä vaihtelee verovuosittain suuresti, joten kompensaation maksaminen kertaluonteisesti arvioon perustuvana ennakkona ei todennäköisesti johtaisi oikeaan lopputulokseen. Sen sijaan kompensaatio voitaisiin laskea vuosittain jälkikäteen yhteisöveron todellisen kertymän mukaan seurakuntien ryhmäosuutta vastaavana suhteellisena osuutena kompensoitavien verovuosien kertymästä ja maksaa valtionavustuksen yhteydessä Kirkon keskusrahastolle.

Verohallinnon suoraan yksittäisille seurakunnille maksama kompensaatiomalli ei olisi toivottava, koska käytännössä se tarkoittaisi tilittämisen jatkamista seurakunnille usean vuoden ajan. Seurakuntien veronsaaja-asema jouduttaisiin tällöin huomioimaan valmisohjelmistoratkaisussa, mikä ei kertymien vähäisyyden ja veronsaaja-aseman poistuvan luonteen vuoksi olisi tarkoituksenmukaista.

Yhteisövero-osuuden säilyttäminen

Työryhmän muistion kohdassa 6.1 esitetään, että seurakuntien lakisääteisten yhteiskunnallisten tehtävien kompensointi toteutettaisiin siten, että seurakuntien suhteellinen jako-osuus johdettaisiin 120 miljoonan euron tavoitetason mukaan. Jatkossa veroperusteisiin tehdyt muutokset kompensoitaisiin jako-osuutta tarkastamalla. 

Malli vastaisi käytännössä tietojärjestelmien kannalta nykytilaa. Seurakuntien säilyminen yhteisöveron saajina merkitsisi valmisohjelmiston kannalta yksittäisten seurakuntien kunnista poikkeavan tilittämismenettelyn huomioimista. Vaihtoehto ei varsinaisesti edistäisi Verohallinnon tavoitetta toimintojen yksinkertaistamisesta, mutta olisi muutostyömäärältään varsin kohtuullinen.

Hautausmaksu

Hautausmaksu eräänlaisena korvamerkittynä verona olisi uusi poikkeus Suomen verojärjestelmässä. Hautausmaksumalli ei edistäisi Verohallinnon tavoitetta toimintojen yksinkertaistamisesta. Muutos vaatisi myös huomattavaa panostusta Verohallinnon asiakasviestintään.

Hautausmaksun käyttöönotosta aiheutuisi muutoksia muun muassa ennakkoperinnän, säännönmukaisen verotuksen ja muutosverotuksen järjestelmiin (päättelyyn, laskentaan, asiakastulosteille ja tietojen näyttämiseen järjestelmissä). Aiheutuvat kustannukset olisivat suuruusluokaltaan verrattavissa yleisradioveron käyttöönotosta aiheutuneisiin kustannuksiin. Yleisradioveron käyttöönoton kustannusten arvioidaan olevan 730 000 euroa, kun yleisradiovero tilitetään valtioveron yhteydessä laskennallisena eränä, eikä omana verolajinaan. Tarkkoja kustannuksia ehdotetun hautausmaksun osalta on kuitenkin vaikea arvioida, koska muistion perusteella ei voi päätellä hautausmaksun täsmällistä toteutustapaa. Toteutustavasta riippuen hautausmaksun käyttöönottokustannukset voisivat huomattavastikin poiketa yleisradioveron kustannuksista.
	
Avoimia kysymyksiä ovat esimerkiksi, tulisiko kirkollisvero ja hautausmaksu tilittää veronsaajille erillisinä suorituksina tai miten Suomessa asuminen määriteltäisiin. Erillinen tilittäminen aiheuttaisi muutoksia tilitysjärjestelmään. Hautausmaksun osalta olisi haasteellista määritellä, ketkä olisivat verovelvollisia, esimerkiksi lapset, joilla on pääomatuloja. 

Verohallinnon näkemyksen mukaan esitetty kolmas vaihtoehto hautausmaksun käyttöönotosta ei ole kannatettava. Mikäli hautausmaksun käyttöönottoon kuitenkin päädyttäisiin, olisi uudistus taloudellisinta toteuttaa vasta vuonna 2018, jolloin henkilöverotuksen tietojärjestelmien on suunniteltu siirtyvän uuteen valmisohjelmistoon.

Pääjohtaja			Pekka Ruuhonen

Ylitarkastaja			Mia Keskinen