VAASAN KIHLAKUNNAN
SYYTTÄJÄNVIRASTO
Pl 251, 65101 Vaasa
Puh. 010 36 26800
Fax  010 36 26820

OIKEUSMINISTERIÖ

Vaasa	11.9.2005 
Asia	PYYDETTY LAUSUNTO
Viite	Syyttäjälaitoksen rakenne- ja resurssityöryhmän loppumietintö

Vaasan kihlakunnan syyttäjänvirasto toteaa viitekohdan mietinnöstä seuraavaa:

1. YLEISTÄ SYYTTÄJIEN TYÖMÄÄRÄSTÄ

Syyttäjän työaika

Mietinnön perusteena olevat laskelmat ovat hyvin karkeita, joskin varmasti suuntaa antavia sikäli kuin niiden avulla on kyetty osoittamaan syyttäjien liian vähäinen määrä.

Työryhmä on asettanut periaatteessa kaiken mitoituksen pohjaksi sen, että työt pitäisi ehtiä tehdä 7,25 tunnin päivittäisellä työskentelyllä. Myöhemmin esitetyissä laskelmissa ei kuitenkaan ole millään lailla arvioitu sitä, kuinka paljon syyttäjät ovat todellisuudessa laskelmien perusteena olleina vuosina työskennelleet. 

Työryhmän mukaan vuonna 2004 syyttäjäresursseissa oli 16 htv:n vajaus sanotun vuoden työmäärään nähden. Tämä tarkoittaisi sitä, että 323 syyttäjää olisi tehnyt n. 5 % “ylityötä” hoitaessaan tuon puuttuvan 16 henkilön työt. Jokainen syyttäjä olisikin siis työskennellyt 7,25 tunnin sijasta keskimäärin 7,61 tuntia päivässä. 

Aamulla kello 8 töihin, puolen tunnin ruokatunti ja kotiin kello 16.06! 

Viime vuosien työmäärillä edellä oleva on pelkkä kaukainen unelma. Laskelman perusteiden oikeellisuutta voi testata yksittäisiä syyttäjiä haastattelemalla sekä sairaslomatilastoihin tutustumalla.

Syyttäjämatematiikkaa

Toisesta kuin mietinnössä omaksutusta näkökulmasta asiaa voi lähestyä tutustumalla vaikkapa allekirjoittaneen Akkusastoorissa 1/2004 olleeseen syyttäjien työmäärää koskeneeseen artikkeliin. Artikkelin tietoja voisi päivittää vuoden 2004 lukemilla, jolloin lopputulos olisi entistä synkempi. Tämänkin lausunnon kirjoittamisen johdosta siirtyi seuraavalle (ei-käräjä)päivälle laskennallisesti ainakin 55 sivua ratkaisematonta esitutkintamateriaalia. Jos kyseisenä seuraavana ns. kansliapäivänä puolet työajasta kuluu esitutkintayhteistyöhön ja toinen puoli hovioikeuskirjelmöintiin, on rästissä jo 110 sivua, ja tietysti seuraavan “vapaan” päivän 55 sivua. Kysymys on tältä osin puhtaasta matematiikasta.

Valtionhallinnossa lähes puhtaan matemaattinen johtamistapa onkin toki hyvin pitkälle arkipäivää. Päätöksenteon pohjaksi pitäisi sen vuoksi hyväksyä myös yllä kuvatun kaltaisia, kentältä saatavia lukuja. Nykyaikaista syyttäjäntyötä tekemätönkin voi kuvitella, mitä tarkoittaa n. 8.500 vuosittaisen esitutkintamateriaalisivun muokkaaminen syyttäjän päätöksiksi. Jos urakan kuvittelu tuottaa vaikeuksia, voi asiaa havainnollistaa itselleen pinoamalla sanotun suuruisen kasan papereita työpöydälleen.

Syyttäjän työn kuormittavuus

Mietinnössä ei erilaisten lukujen ohella ole järin syvällisesti pohdittu syyttäjän työn yleistä kuormittavuutta. Syyttäjä työskentelee lähtökohtaisen vihamielisessä ympäristössä. Prosessiuudistuksen myötä pääkäsittelysalin valokeila on korostuneesti suunnattuna syyttäjään. Tämän pitää olla prosessissa erittäin tarkkaavaisena koko käsittelyn keston ajan ja samalla säilyttää toimintakykynsä sanotussa vihamielisessä ilmapiirissä. 

Useamman päivän pääkäsittelyssä syyttäjän työ ei suinkaan pääty istunnon päättyessä, vaan valmistautuminen seuraavaan istuntopäivään on jo muistikapasiteetin vuoksi pakko tehdä edellisenä päivänä, jolloin vasta muutoinkin on käytettävissä se aineisto, mikä pääkäsittelyssä on siihen mennessä kertynyt. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että esimerkiksi viikon kestävässä pääkäsittelyssä syyttäjä on virittäytynyt pääkäsittelytaajuudelle koko prosessin ajaksi ja työskentelee konkreettisestikin ympäripyöreitä päiviä.

Kokemuksesta voidaan sanoa, että jo yksittäinen pitkäksi venähtänyt käräjäpäivä kuormittaa syyttäjää erittäin paljon. Pitempikestoisten pääkäsittelyjen vaikutus on moninkertainen. Nykyisten työmäärien johdosta, niistä selvitäkseen, syyttäjän pitäisi matemaattisesti ajatellen kuitenkin joka aamu saapua työpaikalleen suorittamaan konemaisesti syyteharkintaa ja muita tehtäviä riippumatta siitä, millainen istuntoputki hänellä on takanaan.

Syyttäjän työn luovuusedellytys

Pohtimatta on mietinnössä jäänyt myös syyttäjän työn keskeinen, luovaa ajattelua vaativa osuus. On selvää, että kokeneelle syyttäjälle suuri osa asioita on rutiininomaisia ja niiden menestyksellinen hoitaminen vaatii lähinnä huolellisuutta, ei niinkään uutta luovaa panosta. Syyttäjä on kuitenkin avainasemassa silloin, kun rikos- ja rikosprosessioikeudellisia rajoja käydään. Useimmiten tämä rajankäynti tehdään vieläpä asioissa, joissa intressit ovat kaikin puolin suuret ja juttujen saama julkisuus sen mukainen. 

Näissä asioissa vaaditaan ehdottomasti kykyä luovaan ajatteluun: kykyä nähdä uudet tapahtumainkulut oikeassa rikosoikeudellisessa valossa, kykyä tarvittaessa kyseenalaistaa vakiintuneetkin tulkinnat sekä ennen muuta kykyä perustella näkökantansa oikeudellisesti kestävällä tavalla. Nämä kyvyt hiipuvat samaa vauhtia kuin työn pakkotahtisuus lisääntyy. Konemaisesti toimimaan pakotettu syyttäjä ei enää kykene tuottamaan laatua siellä, missä sitä eniten kaivattaisiin. Joka tätä epäilee, tutustukoon eri aivotutkijoiden tutkimustuloksiin ihmisaivojen toiminnan lainalaisuuksista.

Syyttäjä rikosvastuun kokonaistoteuttajana

Oma lukunsa on se paine, joka syyttäjiin rikosvastuun kokonaistoteuttajina kaikin puolin kohdistuu. Tällöin kysymys ei ole pelkästään siitä, että syyttäjä on oikeussalissa prosessin keskiössä. Valtakunnansyyttäjänviraston kotisivulta on syyttäjätoimintaa koskevista ratkaisuista luettavissa, ettei vaatimus rikosvastuun toteuttamisesta paikallissyyttäjätasolla ole mitään sanahelinää. Syyttäjistö asetetaan tarvittaessa silmää räpäyttämättä vastuuseen ja jopa virkasyytteeseen myös muiden organisaatioiden puutteellisen tai virheellisen toiminnan vuoksi.

Tulevaisuudennäkymiä

Mietinnössä on ilmeisesti pyritty valitsemaan sellainen kieli, jota arvellaan asian jatkokäsittelyssä ymmärrettävän. Tämä kieli on vallitsevan tilanteen pohjalta tehtyjen laskelmien mukainen, matemaattisesti orientoitunut. Käytännön syyttäjäntyön kentällä avautuu kuitenkin näkymä, jossa pelkkien numeroiden lisäksi merkitystä saa edellä kuvattu syyttäjän työn todellinen luonne ja syyttäjiin eri puolilta kohdistuvat laadulliset ja määrälliset vaatimukset. 

Syyttäjistö voi tällä hetkellä monin paikoin pahoin, täysin numeroista riippumatta. Suurin syy tähän on huutava resurssipula, joka on tähän asti saanut vastuuntuntoisen syyttäjistön enempiä mukisematta huomattavasti ylittämään ns. virka-ajan. Kun lähtötilanne on tämä, pitäisi mietinnössä esitetyt syyttäjävajeet varustaa reilulla kertoimella, joka korjaisi lähtötilanteen vääristymän.

Pako syyttäjänvirastoista on jo alkanut ja pelättävissä on, ettei mikään palkkaratkaisukaan pitemmän päälle korjaa niitä vaurioita, joita henkilöstövaje aiheuttaa. Palkan lisäys ei sinänsä lisää kenenkään kestokykyä tai kapasiteettia eikä itsensä näännyttäminen hieman paremmallakaan palkalla ole mielekästä, jos tuon paremmankin suuruisen palkan saa muusta työstä hieman helpommalla.

2. KANNANOTTOJA YKSITYISKOHTIIN

Tarmo

Mietinnössä on viitattu tarmo-työajanseurannassa saatuihin lukuihin. Näihin lukuihin pitää suhtautua varauksella. En jaksa uskoa, että kokeiluvirastoissa olisi yksittäisen virkamiehen tasolla kattavasti ymmärretty, mihin kaikkiin tarkoituksiin kirjattuja tuloksia tullaan käyttämään.

Sinänsä ei kuitenkaan ole mikään ihme, vaikka esimerkiksi esitutkintayhteistyöhön olisikin kulunut vain noin 4 % työajasta. Syyttäjähän suhteuttaa eri työosiot kokonaistyömääräänsä. Koska työtä tehdään huomattavasti enemmän kuin laskennan perusteena olevat 7,25 h/päivä, jää virka-aikana tehtävän esitutkintayhteistyön suhteellinen osuus melko pieneksi.

Esitutkintayhteistyö

Mietinnössä on aivan oikein tuotu esiin suurin este esitutkintayhteistyön lisäämiseen: rutiinijuttujen suuri määrä. Nämä jutut eivät edellytä eivätkä saa edellyttää juttukohtaista esitutkintayhteistyötä. Nämäkin jutut on kuitenkin joskus ratkaistava. Itse asiassa syyteharkinta-ajat ovat tällä hetkellä ja ovat aina olleet keskeinen seurannan kohde; syyteharkinnan laatu ei todellisuudessa niinkään. 

Kun siis yksittäinen syyttäjä miettii, mennäkö poliisilaitokselle varmistamaan laatua vai keskittyäkö hyllyllä jo odottaviin juttuihin, kallistuu vaaka useimmiten jälkimmäiseen. Parempi keskittyä sellaiseen työhön, johon välitön ja jatkuva seurantakin kohdistuu.

Kirjallinen rikosprosessi

Kirjallisen rikosprosessin vaikutuksia syyttäjän työmäärän vähentäjänä on jatkuvasti liioiteltu. Ensinnäkään mitään varmaa tietoa siihen ohjautuvista jutuista ei ole. Toisekseen sanottuun menettelyyn ohjautuvat jutut on tehtävä entistäkin huolellisemmin, jotta tuomitseminen on mahdollista.

Toisin kuin mietinnössä annetaan ymmärtää, ei kirjalliseen prosessiin kelpoisissa jutuissa tätä nykyä juuri kulu aikaa pääkäsittelyyn valmistautumiseen. Sanotut jutut ovat niin yksinkertaisia, että ne suurinpiirtein vilkaistaan edellisenä päivänä ennen käräjiä ja aikaa tähän ei kulu paljon eikä missään nimessä neljännestä työpäivästä.

Käsittämätön on se väite, että kirjallinen menettely vähentäisi (ainakaan merkittävästi) hovioikeuden pääkäsittelyjä. Ei tuleva kirjallinen prosessi millään tapaa muuta juttujen todellista luonnetta, se muuttaa vain prosessia. Ei näistä jutuista tähänkään asti ole päätynyt hovioikeuden pääkäsittelyyn kuin varsin pieni osa.

Esitutkinnan rajoittaminen

Esitutkinnan rajoittamismahdollisuuksien laajentaminen on periaatteessa hyvä asia ja saattaa yksittäistapauksissa johtaa huomattaviinkiin työnsäästöihin.

Toisaalta pelättävissä on, että tutkinnanjohtajat jatkossa siirtävät syyttäjien ratkaistavaksi suuren osan sellaisia esitutkinnan käynnistämisasioita, jotka he tähän asti ovat ratkaisseet itse. Tätä mahdollisuutta ei mietinnössä ole otettu lainkaan huomioon.

3. LOPUKSI

Työryhmällä ei lie ollut muuta mahdollisuutta kuin esittää varsin maltillisina pidettäviä vajeita henkilömäärissä. Näin pyritään ilmeisesti varmistamaan se, että mietintöön suhtaudutaan vakavasti ja että lisäyksiä voidaan edes teoriassa saada.

Tässä lausunnossa on kuitenkin haluttu kriittisesti tuoda esiin se, että nykytilanne on täysin kestämätön ja syyttäjälaitoksen todellinen resurssitarve on esitettyä huomattavasti suurempi.

Allekirjoittanut on valmis keskustelemaan sopivan tilaisuuden tullen asiasta lisää sekä tarjoamaan sopivaksi katsottavan seurustelujuoman sellaiselle keskustelukumppanille, joka sitä osaa pyytää ja joka samalla pystyy osoittamaan lukeneensa tämän lausunnon.

Mikko Jaatinen
Vaasan johtava kihlakunnansyyttäjä