TURUN KIHLAKUNNAN SYYTTÄJÄNVIRASTO
	Johtava kihlakunnansyyttäjä

							p.K.vvvv		
Oikeusministeriö
PL 25
00023 VALTIONEUVOSTO

Viite:		OM:n lausuntopyyntö 15.6.2005 dnro 5/66/2004

Asia:		syyttäjälaitoksen rakenne- ja resurssityöryhmän loppumietintö

Mietinnöstä on hyvin vaikea lausua yhtään mitään, koska siihen sisältyvät esitykset ovat luonteeltaan enimmäkseen varsin yleisiä. Vaikka mietinnön laatimiseen on epäilemättä käytetty runsaasti henkilötyöpäiviä, jää koko mietinnön lopullinen tarkoitus hieman epäselväksi. 

Turun syyttäjänvirasto voi vilpittömästi täysin yhtyä siihen työryhmän esitykseen, jonka mukaan syyttäjälaitoksen henkilöstörakenteen tulee olla sellainen, että syyttäjälaitoksessa on riittävästi henkilökuntaa syyttäjälaitokselle asetettuihin tehtäviin nähden (s. 26). Sen sijaan työryhmän henkilötyövuosimäärän selvittämiseksi kehittämän laskentamallin tosiasiallinen merkitys jää varsin kyseenalaiseksi. Laskennassa nyt käytetyt arviot ovat osoittaneet 16 syyttäjähenkilötyövuoden vajausta. Laskentamallin yksityiskohdat eivät ainakaan Turun syyttäjänvirastossa ole mietinnön perusteella täysin auenneet mutta voitaneen perustellusti olettaa, että jo jokseenkin vähäiset muutokset muuttujissa voivat olennaisesti vaikuttaa lopputulokseen. Valitsemalla muuttujille sopivat arvot on mahdollista päätyä ennalta toivottuun lopputulokseen. 

Ilman laskentamallejakin on selvää, että syyttäjiä on liian vähän. Turun syyttäjänvirastossa tämä on havaittavissa esimerkiksi siitä, että kuluvana vuonna (kun kaksi avointa syyttäjänvirkaa on ollut täyttämättä ja vailla hoitajaa) syyteharkinnassa olevien asioiden määrä on aikavälillä 1.1. - 31.8. kasvanut 60 %:lla, yli kuusi kuukautta syyteharkinnassa olleiden asioiden määrä samoin 60 %:lla ja keskimääräinen käsittelyaika 40 %:lla. Koska saapuneiden asioiden määrä on suunnilleen edellisvuotista vastaavalla tasolla, on täysi syy olettaa, että vuoden lopussa tilanne on entisestään huonontunut.

Turun syyttäjänviraston käsityksen mukaan pelkästään syyttäjälaitoksen rakennetta uudistamalla ei resurssipulaan pystytä paljoakaan vaikuttamaan. Syyttäjien määrän tuntuva lisääminen tai sitten syyttäjien tehtävien tuntuva karsiminen ovat ainoat keinot, joilla tällä hetkellä vallitsevasta huonosta tilanteesta voidaan päästä eroon. Käytännössä kysymykseen tullee vain ensin mainittu vaihtoehto mutta ellei siihen ole mahdollisuuksia, on edessä tilanne, jossa rikosvastuu toteutuu - jos ylipäänsä on toteutuakseen - yhä
hitaammin ja hitaammin ja rikosoikeusjärjestelmän tarjoamaa oikeussuojaa kaipaavien henkilöiden asema entisestään huononee.

			Johtava kihlakunnansyyttäjä			Antti Pihlajamäki