VALKEAKOSKEN KIHLAKUNNANVIRASTO	LAUSUNTO
SYYTTÄJÄOSASTO
PL 38, Apiankatu 5
37601  VALKEAKOSKI			13.9.2005			
puh. 010 36 23633
fax. 010 36 23639

Oikeusministeriö
Kriminaalipoliittinen osasto
PL  25
00023  VALTIONEUVOSTO

 

viite: lausuntopyyntönne 15.6.2005 nro 5/66/2004

Syyttäjälaitoksen rakenne- ja resurssityöryhmän loppumietinnön osalta kiinnittyy huomio muutamaan seikkaan, joista lyhyesti seuraavassa.

Valtakuntaan on tosiasiassa päätetty muodostaa 18 syyttäjäyksikköä riippumatta siitä tulevatko haitat olemaan etuja suuremmat. Edut on kuitenkin perusteltu suuremmiksi kuin haitat kuten yleensäkin projekteissa, jotka välttämättä halutaan viedä lävitse. Onkin todettava, että on parempi muodostaa kerralla tarpeeksi suuret yksiköt ilman, että ensin muodostettaisiin nykyisistä syyttäjäyksiköistä hieman suurempia ja myöhemmin suuria.
En kuitenkaan malta olla ottamatta esille pienenä yksityiskohtana seuraavaa: Mietinnössä on laskettu isojen syyttäjäyksiköiden vapauttavan johto- ja hallintotyöstä päällekkäisyyksien poistuttua 3,45 henkilötyövuotta. Täytyy todeta, että tämä on marginaalinen säästö.

Aikataulun ei pitäisi olla liian kireä, koska muutoksen johdosta kihlakunnanviraston puitteissa on mittava määrä suoritettavia toimenpiteitä. Uudistusta ei pitäisi toteuttaa ennen vuoden 2008 alkua, johon mennessä muutoinkin kihlakunnanvirastojen osalta tehdään ratkaisuja. Syyttäjälaitoksen ei pidä yksin mennä sooloilemaan näin merkittävässä asiassa.

Mietinnössä on ansiokkaasti tilastojen ja laskelmien valossa arvioitu syyttäjien ja toimistohenkilökunnan työmäärää suhteessa henkilölukumäärään. On myös asetettu tärkeysjärjestykseen erilaisia rikoksia, joista ankarimmin rangaistavat rikokset yleensä ovat saaneet enemmän painoarvoa lievemmin rangaistaviin nähden. Tältä osin on todettava, että teoreettiset laskelmat ja tilastot parhaimmillaankin antavat vain suuntaviivoja. Niistä ei ehdotonta totuutta saada esille eikä asioita ja henkilöitä voida asettaa määrättyihin muotteihin. Rikosvertailussa moni seuraamukseltaan vaatimaton rikosasia teettää työtä monin verroin enemmän kuin vaativaksi luokiteltu rikosasia. Erinomaisena ja vain yhtenä esimerkkinä tästä ovat työturvallisuusrikokset, jotka jo tutkintavaiheessa edellyttävät syyttäjän kiinteää mukana olemista ja syyteharkinnassa sekä syytettä ajattaessa työllistävät huomattavasti  enemmän kuin yksinkertaiset henkirikokset ja jopa jotkut talous-ja huumerikokset.

Mietinnössä on karkeasti ottaen lähdetty syyttäjien ja sihteerien suhteellisesta lukumäärästä sihteeri/2 syyttäjää. Sihteereitä saisi siten olla noin puolet syyttäjien lukumäärästä. Tältä osin on todettava, että eräissä virastoissa vuosikaudet on syyttäjien lukumäärää lisätty sihteerien kustannuksella ja nyt näissä yksiköissä ihmetellään sitä, että sihteeriä kohti rikosjuttujen lukumäärä on huomattavasti suurempi kuin muissa yksiköissä. Rikosten lukumäärä syyttäjää kohden onkin sitten jo pienempi. Tämä koskee yleensä suuria syyttäjäyksiköitä. On unohdettu, että sihteerit ovat järjestelmän selkäranka. He hoitavat päivittäisen rutiinin, joka jopa tällaisissakin suhteellisen kapea-alaisissa järjestelmissä kuin syyttäjäjärjestelmä on jo melkoinen. Nykyvaatimusten mukaan sihteerien tulisi tehdä syyteharkinnasta noin 30 prosenttia. Siihen heillä suunnitellussa järjestelmässä ei ole mahdollisuuksia. Sihteerien lukumäärä syyttäjien lukumäärään tulisi olla vähintään 2 sihteeriä/3syyttäjää;mieluummin sihteeri syyttäjää kohden. Tällöin hyvin koulutettu ja tehtävään motivoitunut sihteeri kykenisi omatoimisesti tekemään jopa 50 % haastehakemuksista.

Mietinnössä on arvoitu syyttäjäresursseja helpottavana tekijänä muun muassa valmisteilla oleva rikosasioiden oikeudenkäyntimenettely yksinkertaisissa asioissa, joissa prosessi olisi kirjallista syyttäjän ja osapuolten olematta läsnä. Resurssisäästö perustuu pitkälti toiveajatteluun. Tältä osin voidaan hyötyä arvioida vasta sen jälkeen, kun mahdollista kirjallista prosessia on kokeiltu 1-2 vuotta.
Todellista helpotusta resursseihin toisivat esimerkiksi sellaiset lainsäädännölliset uudistukset oikeudenkäyntimenettelyyn, jotka oikeuttaisivat pääkäsittelyn aloittamisen kuulemalla niitä henkilöitä, jotka on oikeuteen onnistuttu saamaan paikalle ja jatkamaan käsittelyä kun loputkin tarpeelliset henkilöt on saatu oikeuteen. Samoin vaikuttaisi esteettömien poissaolojen osalta vangitsemiskynnyksen alentaminen. Lisäksi, kun kysymys on tuomioistuinten arvovallasta, tulisi järjestyshäiriötapauksissa puheenjohtajalla olla oikeus välittömästi määrätä häiriön aiheuttaja joko pantavaksi säilöön, pidättää tai vangita.
Sinänsä kirjallisen prosessin rangaistusrajat ovat käyttökelpoiset.

Esitutkinnan rajoittamissäännöksissä ei tulisi mennä kovin pitkälle, sillä rajoittaminen asiakkaan, yleensä asianomistajan kannalta on varsin herkkä toimenpide. Se saa helposti asianomistajan ajattelemaan, että hänelle ainutkertaiseen asiaan ei suhtauduta vakavasti ja että poliisi ja syyttäjä eivät välitä asiaa tutkia.

Yleisesti ottaen mietinnöstä voidaan sanoa, että siinä on aiheellisesti nähty huolta resurssien riittämisestä. Ei kuitenkaan pidä kuvitella, että työntekijöiden (virkamiesten) selkänahasta voidaan säästöihin vedoten repiä irti mitä tahansa. Se saattaa kostautua työssä jaksamisen heikkenemisenä, sairaslomina yms. haitallisina ilmiöinä.

Matti Tuorila
Johtava kihlakunnansyyttäjä