pWrapPolygonVertices8;9;(0,0);(0,4623);(10037,4623);(10037,13883);(9794,13883);(9794,21597);(21596,21597);(21596,0);(0,0);fBehindDocument0
22.04
ode (It )1(

Oikeusministeriö PL 25
00023 VALTIONEUVOSTO
Viite: OM 22/41/2004, OM046:00/2004
LAUSUNTO KOSKIEN EHDOTUSTA ERÄIDEN RIKOSTEN POIKKEUKSELLISTA VANHENTUMISTA, TOISEN HENKILÖTODISTUKSEN VÄÄRINKÄYTTÖÄ JA LAPSIKAAPPAUSTA KOSKEVIKSI SÄÄNNÖKSIKSI
(Oikeusministeriön lausuntoja ja selvityksiä 2005:6)
Raiskauskriisikeskus Tukinainen, Tukinainen ry antaa lausuntonsa yllämainittuun hallituksen esityksen luonnokseen lapsiin kohdistuneiden rikosten, erityisesti seksuaalirikosten vanhentumisaikoja koskevilta osin.

Raiskauskriisikeskus Tukinainen on valtakunnallinen osaamiskeskus seksuaalista väkivaltaa tai seksuaalista hyväksikäyttöä kokeneille ja heidän läheisilleen. Toimintaamme ylläpitää Tukinainen ry. Tukinainen tekee suoraa asiakastyötä kriisipalveluiden ja oikeudellisten palveluiden suhteen sekä toimii valtakunnallisena tietopankkina eri alojen ammattilaisille tarjoten mm. konsultaatio-, koulutus- ja työnohjauspalveluita. Kaikki palvelut seksuaalirikosten uhreille ja heidän läheisilleen ovat maksuttomia. Kriisikeskuksen kaikki työntekijät ovat eri alojen ammattilaisia. Tukinaisen päärahoittaj a on Raha-automaattiyhdistys ry.

Tukinaisessa ei hoideta alle 16-vuotiaita lapsiasiakkaita, mutta tietoa ja osaamista heistä erilaisten seksuaalirikosten uhreina on kertynyt runsaasti siksi, että vuosien varrella asiakkaina on ollut paljon lapsuudessaan seksuaalisen hyväksikäytön ja/tai seksuaalisen väkivallan kohteeksi joutuneita. Heidän joskus vuosia, jopa vuosikymmeniä, kestäneiden traumojen määrän ja laadun perusteella voidaan nähdä lapsena (=alle 18-vuotiaana) koetun hyväksikäytön persoonallisuutta ja kasvua vahingoittava vaikutus. On tärkeätä huomata, että seksuaalista hyväksikäyttöä kokenut lapsi voi traumatisoitua vakavasti riippumatta siitä onko varsinaista raiskausta tapahtunut vai ei. Johtuen juuri persoonallisuuden kasvua vakavasti vaurioittavasta luonteestaan seksuaalinen hyväksikäyttö voi pitkään estää ja haitata avun hakemista, vastaanottamista sekä omien etujen ajamista. Siksi myös näiden rikosten vanhentumisaikoihin liittyvät ongelmat tulevat toistuvasti esille Tukinaisen työssä.

Yleistä

Hallituksen esityksen luonnoksen lähtökohta on hyvä. Lapsiin kohdistuneiden rikosten ja erityisesti seksuaalirikosten vanhentumissäännökset kaipaavat uudistusta. Esityksen lähtökohta on selkeä. Syyteoikeuden vanhentumista koskevia säännöksiä ehdotetaan muutettavaksi niin, että lapsen seksuaalisen hyväksikäytön ja törkeän lapsen seksuaalisen hyväksikäytön syyteoikeuden vanhentumisaika lasketaan siitä, kun asianomistaja täyttää kandeksantoista vuotta. Myös raiskaus, törkeä raiskaus ja pakottaminen sukupuoliyhteyteen ovat rikoksia, jotka alaikäiseen kohdistuneena kuuluisivat rikosoikeudellisen vanhentumisen osalta saman sääntelyn piiriin. Samaten rangaistuksen tuomitsemisen estävää vanhentumista koskeviin säännöksiin tulisi tehtäväksi tämän syyteoikeuden vanhentumisen poikkeuksellisen alkamisajankohdan edellyttämät muutokset. Kaikki tässä esitetyt muutosehdotukset ovat hyväksyttäviä, mutta sen lisäksi vaadimme lainvalmistelijoita vielä tekemään seuraavat tarkennukset lakiesitykseen:

Lapseksi määritellään kaikissa Suomeakin sitovissa kansainvälisissä sopimuksissa henkilö, joka on alle kandeksantoistavuotias. Pahoinpitely tai seksuaalirikos kohdistuessaan lapseen, kohdistuu siis alle 18-vuotiaaseen henkilöön. Suomen rikoslain 20 luvussa säädetään seksuaalirikoksista kuten hallituksen esityksen luonnoksessa mainitut raiskaus, törkeä raiskaus, pakottaminen sukupuoliyhteyteen, lapsen seksuaalinen hyväksikäyttö ja törkeä lapsen seksuaalinen hyväksikäyttö. Hallituksen esitysluonnoksessa on haluttu ohittaa kokonaan muut rikoslain 20 luvussa säädetyt alle 18-vuotiaiseen kohdistuvat vakavat seksuaalirikokset. Raiskauskriisikeskus Tukinaisen vakaa käsitys on se, että seksuaalinen hyväksikäyttö aina alle 18-vuotiaaseen kohdistuneena on vakava rikos. Yhtä vakava rikos on kyseessä silloin, kun alle 18-vuotiasta lasta käytetään prostituutiossa, mistä rikoslain 20 luvun 8 pykälässä on kyse. Seksuaalipalvelujen ostaminen nuorelta käytännössä merkitsee lapsen alistamista prostituoidun asemaan.

Lapsiin kohdistuneet pahoinpitelyrikokset

Alaikäisiin kohdistuneet pahoinpitelyt on haluttu jättää hallituksen esitysluonnoksessa kokonaan erityisiä vanhentumisaikoja koskevan sääntelyn ulkopuolelle. Pahoinpitely aina lapseen kohdistuessaan on vakava rikos, josta asianomistajan täysi-ikäisenä tulee voida ilmoittaa rikos syytteeseen vanhentumisaikojen sitä estämättä. Pahoinpitelyn uhrilla tulee olla myös oikeus rikosperusteisiin vahingonkorvauksiin. Usein on hyvin tekninen kysymys, onko lapseen kohdistunut rikos tulkittu pahoinpitelyksi vai törkeäksi pahoinpitelyksi. Joka tapauksessa kaikki pahoinpitelyrikokset nykyisellään aina kohdistuessaan alle 15-vuotiaaseen lapseen ovat virallisen syytteen alaisia rikoksia. Lähisuhdeväkivalta perheissä kohdistuessaan lapseen on rikos, jonka seuraukset usein ilmenevät vasta myöhemmin. Törkeän pahoinpitelyn osalta rikos vanhenee 20 vuodessa, mutta pahoinpitelyrikoksen osalta 5 vuodessa. Ottaen huomioon sen, ettei rikosnimike sellaisenaan tai sen rangaistusasteikko yksin kerro rikoksen vakavuutta, on hallituksen esitystä tältä osin muutettava.
Pahoinpitelyrikokset lapsiin kohdistuneina ovat erittäin vahingollisia lapsen terveyden ja kehityksen kannalta.

Edellä mainituin perustein Raiskauskriisikeskus Tukinainen vaatii, että myös pahoinpitelyrikoksen osalta asianomistajalla tulee säilyä oikeus ilmoittaa rikos syytteeseen vielä aikuisenakin. Vasta aikuisena asianomistaja on useimmiten kyllin vahva ymmärtämään lapsena kokemansa väkivallan merkityksen. Koska myös pahoinpitelyt kohdistuvat lapsen fyysiseen koskemattomuuteen, oikeuteen elää turvallista lapsuutta ilman väkivaltaa ja siten hänen perus- ja ihmisoikeuteensa, valtiovallan on turvattava hänelle myös oikeus rikosoikeudellisiin toimenpiteisiin aikuisena, jos hänen etuaan ei kukaan muu ole valvonut hänen ollessaan lapsi. Viiden vuoden vanhentumisaika pahoinpitelyrikoksen kohdalla johtaa ilman erityistä vanhentumisaikaa siihen, että liian moni lapseen kohdistunut pahoinpitelyrikos vanhenee ennen kuin asianomistaja on aikuinen. Ellei pahoinpitelyä tulkita juridisesti törkeäksi, lapseen kohdistettu väkivalta saattaa jäädä vanhentuneena rikosoikeudellisten toimenpiteiden ulkopuolelle. Mikäli näin tapahtuu yhdessäkin tapauksessa, lainsäädäntö on väärä. Rikostilastot mandollisten rikosten lisääntymisestä ei voi olla tässä kohdin oikea peruste jättää näin vakavat rikokset erityisen vanhentumisaj an ulkopuolelle.

Erityinen vanhentumisaika

On hyvä, että alle 18-vuotiaisiin kohdistuneiden seksuaalirikosten vanhentumisaika säädetään alkavaksi vasta siitä, kun uhri tulee täysi-ikäiseksi. Tämän lisäksi Raiskauskriisikeskus Tukinaisen työssä on ilmennyt selkeää tarvetta myös sille, että lainsäädäntö sallisi joissain tilanteissa myös vanhentumisen alkavan rikoksen seurausten syntymisestä tai ilmenemisestä. Erityisesti kohdistamme huomion niihin rikoksiin, joissa vanhenemisaika on kovin lyhyt kuten rikoslain 20 luvun 8 pykälän alle 18-vuotiaaseen kohdistuneen seksuaalirikoksen kohdalla. Muutoin rikos olisi usein jo vanhentunut siinä vaiheessa, kun henkilö olisi täysi-ikäinen. Mandolliset vakavat seuraukset ilmenevät useimmiten myöhemmin lapselle, joka tekohetkellä on ollut 16-17-vuotias siis alle 18-vuotias. Rikoksen vanheneminen vaikuttaa myös uhrin oikeuteen saada rikosperusteisia vahingonkorvauksia.

Raiskauskriisikeskus Tukinainen pitää tärkeänä, että nyt erityisesti seksuaalirikosten rikosoikeudellisesta vanhentumisesta säädettäessä ymmärrettäisiin myös seksuaalirikoksesta alaikäiselle uhrille aiheutuvat seuraukset ja seurausten erilaiset ilmenemistavat. Seuraukset ovat useimmiten hyvin vakavia uhrin myöhempää elämää ajatellen. Erityinen vanheneminen tulisikin säätää vaihtoehtoisesti alkavaksi seurausten ilmenemisestä niin lapsiin kohdistuneiden seksuaalirikosten kuin lapsiin kohdistuneiden pahoinpitelyrikosten kohdalla.
SEKSUAALIRIKOKSET
Alle 18-vuotiaan seksuaalinen hyväksikäyttö

Rikoslain 20 luvun 5 pykälän mukaan seksuaalinen hyväksikäyttö on kyseessä silloin, kun joku asemaansa hyväksikäyttäen taivuttaa sukupuoliyhteyteen tai ryhtymään muuhun seksuaalista itsemääräämisoikeutta loukkaavaan seksuaaliseen tekoon - alle 18-vuotiaan, joka on koulussa tai muussa laitoksessa tekijän määräysvallan alaisena tai muutoin alisteisessa asemassa suhteessa häneen

*- alle 18-vuotiaan, jonka kyky itsenäisesti päättää seksuaalisesta käyttäytymisestä on olennaisesti heikompi kuin tekijän, hänen kypsymättömyytensä sekä osapuolten ikäeron takia ja tekijä käyttää tätä kypsymättömyyttä törkeästi väärin
henkilön, joka on hoidettavana sairaalassa tai muussa laitoksessa ja hänen kykynsä puolustaa itseään on heikentynyt
- henkilön, joka on erityisen riippuvainen tekijästä ja tämä käyttää törkeästi väärin tätä riippuvuussuhdetta
*- henkilön, joka on tiedoton, sairas, vammainen, muutoin avuttomassa tilassa ja kykenemätön muodostamaan tai ilmaisemaan tahtoaan ja tekijä käyttää tätä uhrin avuttomuuden tilaaja puolustuskyvyttömyyttä törkeästi väärin.

Edellä mainituista vain *-merkityt seksuaalisen hyväksikäytön muodot ovat asianomistajarikoksia, muut virallisen syytteen alaisia rikoksia. Maksimirangaistus näissä rikoksissa on vankeutta enintään 4 vuotta.

Raiskauskriisikeskus Tukinainen vaatii, että edellä mainittu rikoslain 20 luvun 5 pykälä seksuaalisesta hyväksikäytöstä tulee asettaa samaan vakavien rikosten kategoriaan, joihin sovelletaan erityisiä vanhentumisaikoja kuten raiskausrikoksissa tai 6 ja 7 pykälän tarkoittamissa lapsen seksuaalisen hyväksikäytön muodoissa. Se, että Suomessa ei vielä lainsäädännössä tulkita raiskauksiksi eikä ole raiskauksiksi vielä säädetty vakavia seksuaalisen hyväksikäytön muotoja, ei tämä
lainsäädännöllinen epäkohta saa johtaa seksuaalirikosten uhrien eriarvoiseen kohteluun. Tukinaisen käsityksen mukaan kansallinen lainsäädäntö olisi vastoin kansainvälisiä sopimuksiakin, mikäli seksuaalinen hyväksikäyttö jätetään nyt puheena olevan erityisiä vanhentumisaikoja koskevan erityissäätelyn ulkopuolelle. Euroopan ihmisoikeustuomioistuinhan on jo vuonna 2004 ilmaissut ennakkopäätöksessään, että kaikki tandonvastaiset sukupuoliyhdynnät tulee tulkita raiskauksiksi. Tästä johtaen myös kaikki tandonvastaiset sukupuoliyhdynnät tulee katsoa erityisen vanhentumisaikasääntelyn piiriin kuuluviksi silloin, kun ne kohdistuvat alle 18-vuotiaaseen lapseen aivan samalla tavalla kuin raiskaus tai lapsen seksuaalinen hyväksikäyttö. Ruotsissa lainsäädäntöä on jo muutettu. Seksuaalinen hyväksikäyttö kohdistuessaan alle 18-vuotiaaseen tai muutoin avuttomaan henkilöön on vakava rikos. Suomi voi niin halutessaan olla myös johtava maa kaikkiin alle 18-vuotiaisiin kohdistuvien seksuaalirikosten uhrimyönteisille tulkinnoille ottaen vakavasti huomioon siten myös lastensuojelulliset näkökohdat.
"Alaikäinen prostituoitu"
Lainvalmistelija on käyttänyt ilmaisua "alaikäinen prostituoitu" tai "lapsiprostituoitu mm. hallituksen esitysluonnoksen sivulla 29. Kun vakavan rikoksen uhrina on alle 18-vuotias lapsi, hänestä EI ole oikeudenmukaista käyttää ilmaisua "alaikäinen prostituoitu" tai "lapsiprostituoitu". Kyseessä on alle 18-vuotiaan nuoren seksuaalinen hyväksikäyttö, jossa tekijä on käyttänyt häntä seksuaalisesti hyväkseen tarjoamalla hänelle rahaa. Alle 18-vuotias lapsi on siten nöyryyttävästi alistettu prostituoidun asemaan. Tekijä on syyllistynyt rikokseen ja lapsi on tällöin rikoksen uhrina asianomistajan asemassa. Kyseinen "lapsiprostituoitu"-ilmaisu kuvastaa vastenmielisellä tavalla asenteita, joiden emme enää sallisi olevan ylimpien lainvalmistelijoidemme kielenkäyttöön kuuluvia termejä. Ilmaisu loukkaa ja leimaa nöyryyttävällä tavalla niitä uhreja, useimmiten nuoria tyttöjä, jotka ovat alle 18-vuotiaana joutuneet tällaisiin olosuhteisiin, vaikka he tekohetkellä ovat olleet Suomen

lainsäädännönkin mukaan vielä lastensuojelulain alaisia ja siten erityisen suojelun tarpeessa. Viranomaisten ei Raiskauskriisikeskus Tukinaisen mukaan tule syyllistyä tällaisiin ilmaisuihin, vaikka rikosoikeudenkäynneissä seksuaalirikoksista syytettyjen kielenkäyttöön valitettavan usein tällaiset ilmaisut kuuluvatkin.
Nuorten "seksuaalipalvelut"
Suomen kriminaalipoliittisessa linjauksessa olisi parantamisen varaa erityisesti rangaistusten suhteen lapsiin kohdistuvissa seksuaalirikoksissa. Mikäli säädetyt rangaistusasteikot yksinään kuvastavat rikoksen vakavuutta, tulisi rangaistusasteikkoja mitä pikimmin nostaa. Rangaistusasteikko ei yksin saa olla este nyt käsillä olevassa lakiesitysluonnoksessa koskien erityisiä vanhentumisaikoja. Esimerkiksi sopii rikoslain 20 luvun 8 pykälä koskien seksuaalipalvelujen ostamista nuorelta eli alle 18-vuotiaalta. Rangaistusasteikko uudistuksen jälkeenkin on käsittämättömän alhainen: sakkoa tai enintään 1 vuosi vankeutta. Rangaistusasteikko vaikuttaa myös rikoslain 8 luvun mukaisiin vanhentumisaikoihin. Rikokset, joissa maksimirangaistukseksi on säädetty enintään 1 vuosi vankeutta, vanhenevat kandessa vuodessa. Tämä tulee huomioitavaksi erityisistä vanhentumisajoista säädettäessä. Mikäli alhaisesta rangaistusasteikosta lisäksi on johtopäätöksenä rikoksen näkeminen
yhteiskunnallisesti ei-vakavana rikoksena, on lainsäädännöllisiin uudistuksiin ryhdyttävä nopeasti. Rikoslain 20 luvun 8 pykälän mukaisen lapseen kohdistuvan rikoksen kuten muidenkin lapsiin kohdistuneiden seksuaalirikosten osalta rikosoikeudellisen vanhentumisen alkamisajankohta olisi syytä säätää asianomistajan täysi-ikäiseksi tulemisen lisäksi myös joissain tapauksissa poikkeuksellisesti alkamaan vasta mandollisten uhrille aiheutuneiden seurausten kuten sairauden, vian tai haitan syntymisestä.

Pyydämme lainvalmistelijoita harkitsemaan mandollista ristiriitaa kansallisen lainsäädännön ja kansainvälisten sopimusten välillä. Euroopan unionin neuvoston lasten seksuaalisen hyväksikäytön ja lapsipornografian koskevan puitepäätöksen 8 artiklan 6 kappaleessa on seksuaalirikosten vakavammaksi muodoiksi määritelty a) lapsen pakottaminen harjoittamaan prostituutiota tai osallistumaan pornograafiseen esitykseen, tai taloudellisen hyödyn saaminen tällaisesta teosta tai lapsen muu hyväksikäyttö näitä tarkoituksia varten, b) lapsen houkutteleminen harjoittamaan prostituutiota tai osallistumaan pornograafiseen esitykseen, c) seksuaalisen toiminnan harjoittaminen lapsen kanssa i) pakottamalla, voimakeinoin tai uhkailua käyttäen, tai ii) antamalla lapselle rahaa tai muu korvaus tai hyvitys maksuna seksuaalisen palvelun saamiseksi tältä, tai iii) käyttämällä väärin tunnustettua luottamus- tai auktoriteettiasemaa tai vaikutusvaltaa lapseen. Lienee selvää, että myös rikoslain 20 luvun 8 pykälässä kyseessä oleva teko on vakava rikos. Rikoksen uhrilla tässä säännöksessä tarkoitetaan alle 18-vuotiasta lasta.

Alaikäiset lapset parituksen uhreina

Hallituksen esitysluonnoksessa sivulla 29 on perusteltu rikoslain 20 luvun 9 ja 9a pykälän mukaisten paritusrikosten jättämistä erityisten vanhentumissäännösten ulkopuolelle sillä, että "oletettavasti alaikäiset prostituoidut olisivat myös siinä määrin lähellä 18-vuoden ikää, että vanhentumisajan myöhentämisellä alkamaan täysiikäisyydestä ei olisi huomattavaa käytännön merkitystä." Raiskauskriisikeskus Tukinainen on asiasta aivan eri mieltä. Koska kysymyksessä on erittäin vakava rikos

Riitta Silver lakimies, VT

e‑

ja koska rikoksen uhreina myös paritusrikoksissa on alaikäisiä nuoria ja lapsia, siis alle 18-vuotiaita henkilöitä, erityinen vanhentumisaika tulee koskea myös näitä erittäin vakavia rikosmuotoja. Paritusrikokset pahimmillaan liittyvät ihmiskauppaan, jonka vastustaminen kuuluu Suomen valtion velvoitteisiin. Näissä uhrit useimmiten ovat naisia ja lapsia. Uhrien pelko parittajia kohtaan on vakava este näiden rikosten varhaiselle ilmitulolle.

Kansainvälisistä lapsen suojeluun liittyvistä velvoitteista hallituksen esitysluonnoksessa on mainittu Euroopan unionin neuvoston lasten seksuaalisen hyväksikäytön ja lapsipornografian torjumista koskevan puitepäätöksen (2004/68/YOS, EYVL N:o L 013, 20.1.2004, sivu 44) 8 artiklan 6 kappaletta. Tässä kohdin lainvalmistelussa on todettu, että puitepäätöksen 2 artiklassa mainitut rikokset on määritelty kansallisia lainsäädäntöjä yleisluontoisemmin kuin kansallisissa lainsäädännöissä. Yleisluontoisuus tässä kohdin määrittelee puitepäätöksen 2 artiklassa tarkoitetut rikokset mielestämme hyvin yksiselitteisesti. Suomen rikoslain 20 luvun kaikki seksuaalirikokset, jotka koskevat alle 18-vuotiaita kuuluvat näihin puitepäätöksessä vakaviksi lueteltuihin rikoksiin 5 pykälässä säädettyä seksuaalista hyväksikäyttöä unohtamatta. Hallituksen esitysluonnoksen sivulla 27 todetaan, että puitepäätöksen 8 artiklan 6 kappaleen soveltamisen piiriin kuuluvien rikosten määrittäminen jää varsin pitkälle kansallisen harkinnan piiriin. Vaadimme, että nyt kansalliset lainvalmistelijamme käyttävät tässä kohdin vastuullisesti harkintaansa huomioiden myös muut kansainväliset sopimukset kuten Yhdistyneiden Kansakuntien lapsen oikeuksia koskevan yleissopimuksen (SoPS 60/1991) ja muuttavat vastaavasti lakiesitysluonnosta vastaamaan kansainvälisiä sopimuksia sekä myös Raiskauskriisikeskus Tukinaisen käsityksiä tältä osin.

Helsingissä, huhtikuun 22. päivänä 2005
Raiskauskriisikeskus Tukinainen /Tukinainen ry