OULUN KÄRÄJÄOIKEUS		LAUSUNTO
Rata-aukio 2, 90100 Oulu
PL 141, 90101 Oulu
Puhelin     0103649500			29.4.2005
Telekopio 0103649615
Sähköposti Oulu.ko@om.fi

Oikeusministeriölle

Viite: Oikeusministeriön kirje 14.3.2005 Dnro 22/41/2004

Asia:  Lausunto ehdotuksesta eräiden rikosten poikkeuksellista vanhentumista, toisen henkilötodistuksen väärinkäyttöä ja lapsikaappausta koskeviksi säännöksiksi (lausuntoja ja selvityksiä 2005:6).

Oikeusministeriö on pyytänyt käräjäoikeudelta lausuntoa edellä mainitusta ehdotuksesta. Käräjäoikeus on käsitellyt lausuntoaan tuomarikokouksessa. Käräjäoikeus esittää kunnioittaen seuraavaa.

Käräjäoikeus pitää ehdotuksessa esitettyjä uudistuksia ja muutoksia hyväksyttävinä ja kannatettavina. Eräiden rikosten poikkeuksellista vanhentumista koskevilta osin käräjäoikeus esittää seuraavan sisältöisen tarkennusehdotuksen.

Rikosoikeudellisen vastuun vanhentuminen on jaettavissa kolmeen eri vaiheeseen: syyteoikeuden vanhentuminen, rangaistuksen tuomitsemisen estävä vanhentuminen ja tuomitun vankeusrangaistuksen raukeaminen.

Syyteoikeuden vanhentuminen ja sen katkaiseminen

Syyteoikeuden vanhentumisajoista säädetään rikoslain (297/2003, voimaan 1.1.2006)  8 luvun 1 §:ssä. Vanhentumisajan alkaminen on luvun 2 §:ssä kytketty rikoksen tekopäivään. Luvun 3 §ssä säädetään, että syyteoikeuden vanhentuminen katkeaa yleensä, kun syytettävälle on laillisesti annettu haaste tiedoksi. Vanhentumisaikaa voidaan tietyin perustein jatkaa hakemuksesta kerran yhdellä vuodella (RL 8 luku 4 §).

Rangaistuksen tuomitsemisen estävä vanhentuminen

RL 8 luvun 6 §:ssä säädetään rangaistuksen tuomitsemisen estävästä vanhentumisesta. Pykälän 1 momentissa tarkoitetuista rikoksista oikeus tuomita rangaistus ei vanhennu. Pykälän 2 momentin mukaan rangaistusta ei saa tuomita, kun rikoksentekopäivästä on kulunut momentissa säädetty määräaika. Määräaika vaihtelee riippuen rikoksesta säädetystä ankarimmasta rangaistuksesta. Pykälän 3 momentin mukaan tuomittu rangaistus raukeaa, jos sitä koskeva tuomio ei ole tullut täytäntöönpanokelpoiseksi ennen 2 momentissa tarkoitetun ajan täyttymistä.

Tuomitun vankeusrangaistuksen raukeaminen

RL 8 luvun 10 §:ssä säädetään, ettei elinkautinen vankeusrangaistus raukea. Määräaikainen vankeusrangaistus raukeaa, jollei rangaistuksen täytäntöönpano ole lainvoiman saaneen tuomion antamispäivästä laskettuna alkanut tietyssä lainkohdassa säädetyssä määräajassa.

Nyt ehdotetut muutokset RL 8 lukuun

Käsiteltävänä olevan ehdotuksen periaatteellisesti merkittävimpänä esityksenä on pidettävä syyteoikeuden vanhentumista koskevien säännösten muuttamista niin, että lapsen seksuaalisen hyväksikäytön ja törkeän lapsen seksuaalisen hyväksikäytön syyteoikeuden vanhentumisaika lasketaan siitä, kun asianomistaja täyttää 18 vuotta (RL 8 luvun 2 §:n 2 momentti). Sama koskisi raiskausta, törkeää raiskausta ja pakottamista sukupuoliyhteyteen, kun teko on kohdistunut kahdeksaatoista vuotta nuorempaan henkilöön.

Käräjäoikeudella ei ole huomautettavaa vanhentumisen alkamisajankohdan myöhentämisen suhteen (ehdotettu RL 8 luvun 2 §:n 2 momentti). 

Myös rangaistuksen tuomitsemisen estävää vanhentumista koskevaan säännökseen ehdotetaan tehtäväksi syyteoikeuden vanhentumisen poikkeuksellisen alkamisajankohdan edellyttämät muutokset. Tältä osin käräjäoikeus lausuu seuraavaa.

Ehdotetussa RL 8 luvun 6 §:n 3 momentissa esitetään säädettäväksi, että rangaistuksen saa kuitenkin tuomita pykälän 2 momentissa säädettyjen määräaikojen estämättä edellä mainituista RL 8 luvun 2 §:n 2 momentissa tarkoitetuista rikoksista, jos syyteoikeus ei ole vanhentunut. Momentin tavoitteena on välttää se käytännössä mahdollinen tilanne, että lapseen kohdistuneen seksuaalirikoksen syyteoikeus ei olisi vielä vanhentunut, mutta oikeus tuomita rangaistus olisi voimassa olevan 2 momentin mukaan vanhentunut. 

Ehdotetussa RL 8 luvun 6 §:n 4 momentissa esitetään säädettäväksi, että tuomittu rangaistus raukeaa, jos sitä koskeva tuomio ei ole tullut täytäntöönpanokelpoiseksi ennen 3 momentissa tarkoitetun ajan täyttymistä.

Ehdotuksessa jää epäselväksi, viitataanko RL 8 luvun 6 §:n 3 momentissa laissa säädettyihin syyteoikeuden vanhentumisaikoihin vai siihen, onko syyteoikeus tosiasiallisesti vanhentunut tuomitsemishetkellä vai ei. Ensiksi mainitussa vaihtoehdossa rangaistuksen voi tuomita vain siihen ajankohtaan saakka, kun laissa säädetty syyteoikeuskin vanhenee. Jälkimmäisessä vaihtoehdossa riittäisi, että rangaistusvaatimus on saatu annetuksi tiedoksi vastaajalle syyteoikeuden vanhentumisajan loppuun kulumiseen mennessä, jonka jälkeen rangaistuksen saa tuomita määräaikojen estämättä. 

Lakiehdotukseen kirjoitetun 3 momentin sanamuoto viittaa vahvasti tosiasialliseen tilanteeseen eli siihen, onko syyteoikeus vanhentunut tuomitsemishetkellä vai ei. Rangaistuksen tuomitseminen voisi tällöin tapahtua kuinka myöhään tahansa, kunhan vastaajan haastaminen on tapahtunut ennen säädetyn määräajan loppuun kulumista. RL 8 luvun 6 §:n 4 momentti taas viittaisi siihen, että 3 momentissa tarkoitetaan syyteoikeuden vanhentumisen laissa säädettyä määräaikaa. Tällöin rangaistukseen tuomitsemisen ja syyksilukevan tuomion täytäntöönpanokelpoiseksi tulemisen täytyy tapahtua ennen syyteoikeuden vanhentumista. Tätä puoltaa myös pykälän perusteluosassa lausuttu, vaikka siellä ei ole otettu selkeää kantaa kysymykseen. 

Ehdotetun RL 8 luvun 2 §:n 2 momentissa mainittujen rikosten kohdalle näytettäisiinkin esitettävän, että syyteoikeuden vanhentuminen ja rangaistuksen tuomitsemisen estävä vanhentuminen tapahtuu samanaikaisesti. Kuten edellä on todettu, säännöksen sanamuoto mahdollistaa toisenlaisenkin tulkinnan. Koska kysymys on keskeisestä rikosoikeudellisen vastuun ulottuvuuteen liittyvästä sääntelystä, tulisi lain jatkovalmistelussa tarkentaa ehdotetun 3 momentin tarkoitusta ja sanamuotoa.

Laamanni 		Harri Mäkinen

Hallintopäällikkö	Jyrki Määttä

tall: 1 os.\hpääll\lausunnot\vanhentuminen