Sosiaali- ja terveysjärjestöjen yhteistyöyhdistys YTY ry
________________________________________________________________________

			Helsinki 22.11.2006 
				pääsihteeri Jouko Vasama

Eduskunnan talousvaliokunnalle

Asia: Hallituksen esitys tilintarkastuslaiksi ja siihen liittyväksi lainsäädännöksi 
(HE 194/2006 vp)

Hallituksen esityksen taustalla on Euroopan Unionin tilintarkastusdirektiivi. Esitys on ymmärrettävä suurten yhteisöjen toiminnan suhteen tarkoin harkituksi ja johdonmukaiseksi.

Valitettavasti lakiesitys ei tunnista kansalaisyhteiskunnan toimintatapoja. Julkisen hallinnon toimijat samoin kuin liike-elämän toimijat tarjoavat kansalaisjärjestöille omaa toimintalogiikkaansa. Tämäkin lakiesitys aiheuttaa kansalaisjärjestöille toimintavaikeuksia, jotka hyvällä valmistelutyöllä olisi voitu välttää. 

YTY ry antoi kauppa- ja teollisuusministeriölle lausunnon tilintarkastuslakiraportista tammikuussa 2004. Keväällä 2006 lakiesitys oli lausuntokierroksella. Järjestöiltä ei tällöinkään lausuntoja pyydetty. YTY toimitti uudelleen saman kannanottonsa ministeriölle, koska järjestöjen näkemyksiä ei ollut otettu mitenkään huomioon.

Lausunnossaan YTY ry totesi sosiaali- ja terveysjärjestöjen katsovan, että yhdistysten tilintarkastusta koskevat määräykset ovat edelleen käyttökelpoisia ja turvaavat kansalaisyhteiskunnan toimivuutta. Yhdistyksiä koskevia tilintarkastusmääräyksiä ei tulisi muuttaa.  

Kansainvälisessä vertailussa Suomen yhdistyslaki on selkeä ja tarkoituksenmukainen. Se määrittelee perustuslain takaaman yhdistymisvapauden sekä kansalaisten oikeudet ja velvollisuudet yhdistystä perustettaessa ja yhdistyksen toiminnassa. Rekisteröity yhdistys on oikeushenkilö. Sen kanssa on ulkopuolisten helppo toimia, koska vastuut, velvollisuudet ja oikeudet on yhdenmukaisesti järjestetty ja ne ovat kaikkien tiedossa.  

Lakiesitys lakkauttaa ”maallikkotilintarkastuksen”. Perustelujen mukaan tätä on pidetty epäluotettavana. Suomalaiseen järjestökulttuuriin on kautta aikojen kuulunut myös hallinnon ja taloudenpidon tarkastus, tilintarkastus. Tämä instituutio on palvellut yhdistysten jäseniä ja antanut hallitukselle selkänojaa. ”Maallikkotilintarkastus” on usein järjestön toiminnan kokonaisuuden seuraamisen kannalta erittäin asiantunteva ja pienissä järjestöissä aktiivisten kansalaisten taloudellinen osaaminen on yleensä riittävää. On liian yksinkertaistavaa ja leimaavaa väittää, että järjestötoiminnassa olisi nykyistä tilintarkastuskäytäntöä pidetty epäluotettavana. 

Lakiesityksen mukaan pienten yhteisöjen ei tarvitse nimetä tilintarkastajia. Mielenkiintoista on sekin, että tätä toiminnan laajuudesta riippuvaa rajaa on lakiesityksessä madallettu aikaisempaan valmistelutyöhön nähden. 

Lakiesityksen perusteluissa selvitetään tutkimusta, joka kohdistui yritysten tilintarkastukseen. Yhdistysten tilintarkastuksista ei ole selvityksiä. 

Hallituksen esityksessä on keinotekoisia perusteita tilintarkastusvelvollisuuden poistamisen hyödyistä. Väitetään, että tilintarkastuksen kustannusten poistamisella pienimmiltä osakeyhtiöiltä säästetään keskimäärin 700 euroa vuodessa ja että ”tämä on omiaan edistämään yrittäjyyttä ja vaikutukset kansantaloudellisesti ovat sitä kautta merkityksellisiä”. Kirjanpito on joka tapauksessa hoidettava huolellisesti ja voi myös olla, että tilintarkastuspakon poistaminen aiheuttaa paineita järjestää muuten uudella tavalla hallinnon ja tilien seurantaa. 

Eivät hallinnolliset muutokset järjestöissäkään tapahdu ilman kustannuksia. Nyt järjestöt ovat pakotettuja harkitsemaan sääntöjen muuttamista. Tämä on usein yhdistyksenkin hallinnossa aikaa vievä prosessi. Monissa liitoissa pienten jäsenyhdistysten sääntömuutokset hoidetaan liiton antamien ohjeiden mukaisesti. Ohjeiden laatiminen vaatii myös oman aikansa. 

Valtionhallinnon yllätykselliset toimenpiteet lisäävät pientenkin yhdistysten hallinnollista työtä. Kun pienten yhdistysten hallinnolliset asiat hoidetaan vapaaehtoisin voimin, on pelättävissä, että vähitellen monet ihmiset väsyvät yhdistysten asioiden hoitamiseen. Viisas yhteiskuntapolitiikka ei aiheuttaisi tällaisia uhkia järjestötoiminnan jatkuvuudelle. 

YTY ry esittää, että yhdistyksille annettaisiin riittävän pitkä siirtymäaika tilintarkastuslain määräysten soveltamiseksi käytäntöön. Ainakin vuoden 2008 tilinpäätös tulisi vielä voida tarkastaa nykyisen lain ja yhdistyksen nykyisten sääntöjen määräämällä tavalla. Lakiesitys mahdollistaa vain nyt pitkäksi toimikaudeksi valitun tilintarkastajan toimikauden jatkumisen aina vuoteen 2009.

Tilintarkastuslain tultua voimaan kaikkien yhdistysten, jotka katsovat, että eivät tarvitse auktorisoidun tilintarkastajan ammattitaitoa pienen toimintansa valvomiseen, on ilmeisesti muutettava sääntöjään: poistettava tilintarkastajien valintaa koskevat kohdat säännöistään. YTY ry:n  jäsenliittojen jäseninä on noin 7 000 paikallisyhdistystä, joista todennäköisesti suurin osa olisi halukkaita tai velvollisia muuttamaan sääntöjään. Vaikka pienen yhdistyksen tilintarkastus ei ole kovin vaativa tehtävä, on selvää, että auktorisoitu tilintarkastaja laskuttaa siitä normaalitaksojen mukaisesti. Yhdistyksillä on siis taloudellinenkin intressi muuttaa sääntöjään.

Patentti- ja rekisterihallituksessa yhdistysten sääntöjen muutosten käsittelyaika on nytkin melko pitkä. Jos uusi tilintarkastuslaki aiheuttaa tuhansien yhdistysten sääntöjen muutostarpeen hyvin nopeasti, on pelättävissä, että rekisteriviranomainen tukehtuu muutosilmoituksiin. Olisi myös harkittava rekisteröintimaksujen oleellista kohtuullistamista tilanteessa, jossa tällaiseen sääntöjen massamuutokseen joudutaan. 

Lakiesityksen perusteluissa ei ole tarkasteltu esimerkiksi rahankeräyslain tai Raha-automaattiyhdistyksen avustuksista annetun lain järjestöjen taloudenpidolle asettamia vaatimuksia.

Lakiesityksen perusteluissa todetaan, että ”yhteiskunnan varoista myönnettävien tukien myöntämisen edellytykseksi voitaisiin asettaa tilintarkastajan valitseminen ja tilintarkastajan antama vakiomuotoinen tilintarkastuskertomus”. 

Hyvin monet paikalliset yhdistykset saavat edelleen kunnalta pientä yleisavustusta. Jos edellä oleva lause toteutetaan kirjaimellisesti, tulevaisuudessa kaikilla pienillä yhdistyksillä, jotka saavat muutamankin sadan euron avustuksia, tulisi olla auktorisoitu tilintarkastaja. Vai onko muita tapoja toteuttaa yhdistyksen toiminnan valvontaa. 

Kysymys jää lakiesityksessä vastaamatta. Tämä puolestaan aiheuttaa paljon epävarmuutta ja kirjavia ratkaisuja kansalaistoiminnan kentässä. Nämä kysymykset olisi pitänyt käydä läpi ennen lakiesityksen antamista. Pääministeri Vanhasen hallituksen Kansalaisvaikuttamisen politiikkaohjelma ei ole vielä ulottanut vaikutustaan hallinnon toimintaan. 

Tämän takia YTY ry esittää, että yhdistyslaissa laajennettaisiin tilintarkastusta koskevat määräykset velvoittamalla pienet järjestöt valitsemaan muunlainen tarkastaja kuin tilintarkastaja tarkastamaan yhteisön hallintoa, kuten itse asiassa lakiesityksen perusteluissakin annetaan ymmärtää. Tämä voisi olla nimeltään esimerkiksi ”järjestötarkastaja” tai ”yhdistystarkastaja” tai ”jäsentarkastaja”.

Yhdistyslakiin sisällytetty määräys mahdollistaisi nykyisen kaltaisen tarkastusinstituution ylläpitämisen. Yhdistysten ei tarvitsisi kunkin sisällään miettiä, millä tavalla sisäinen tarkastus järjestettäisiin. Pahimmillaan tällaisen asian käsittely aiheuttaisi näkemyseroista tai asiantuntemattomuudesta johtuvia ristiriitoja yhdistyksen sisällä. Ja käytäntö maassamme olisi kirjava ja hallitsematon.

Yhdistyslain muutosehdotus, jonka mukaan ”yhdistyksessä, jossa ei lain tai sääntöjen mukaan ole valittava tilintarkastajaa, on valittava tilintarkastaja, jos vähintään yksi neljäsosa yhdistyksen äänioikeutetuista jäsenistä sitä vaatii”. Säädös ei palvele edellä esitettyä tarvetta. Se lähinnä aiheuttaisi sen, että jos yhdistyksessä tulee sisäisiä riitaisuuksia, on olemassa menettelytapa, jolla voidaan valita tilintarkastaja. Muutosesityksen sanamuoto on myös epätarkka. 

Patentti- ja rekisterihallituksen yhteydessä toimiva Yhdistysasiain neuvottelukunta saattaisi olla oikea elin valmistelemaan yhdistyslain muutosta siten, että yhdistysten sääntöjen muutostarve vähenisi siitä, mikä se tilintarkastuslain voimaan tultua olisi ja että sääntöihin voitaisiin sisällyttää edellä esitetyn kaltaiset määräykset yhdistyksen toiminnan tarkastamisesta. Valitettavasti neuvottelukunnassa ei ole sosiaali- ja terveysjärjestöjen edustajaa.

Aiheellinen kysymys lienee myös, miten yhdistyksessä, jossa ei ole tilintarkastajaa, menetellään, jos toimintavuoden aikana yllättäen toiminta kasvaa niin paljon, että tilintarkastuslain rajat ylitetään. Joutuu kysymään, pitäisikö tulevaisuudessa yhdistyksen sääntöihin kirjata, että jos toiminnan laajuus saavuttaa määritellyn rajan, tulee yhdistyksen valita tilintarkastaja. 

Vaikuttaa siltä, että lakiesityksen valmistelijat, sen enempää kuin auktorisoidut tilintarkastajatkaan, eivät ole loppuun asti miettineet, riittääkö maassa auktorisoituja tilintarkastajia, jos suuret joukot pieniä yhdistyksiä haluavat säilyttää tilintarkastusinstituutionsa uuden lainkin puitteissa.

Tilintarkastuslain soveltaminen kansalaistoimintaan vaatii edellä esitetyn perusteella jatkovalmistelua ja nimenomaan viranomaisten ja kansalaisjärjestöjen yhteistyötä, jotta kansalaistoiminnan tarpeet ja toiminnallinen logiikka tulisivat otetuiksi huomioon. Ei voi olla yhteiskunnan edun mukaista, että hallinnollisilla säädöksillä tehdään kansalaistoiminnan jokapäiväinen työ vaikeammin ennakoitavaksi. Jos lakiesitykseen ei tehdä muutoksia, pienille paikallisille yhdistyksille aiheutuu suuria vaikeuksia.