Vaihtoehtohoitoja koskevan lainsäädännön tarpeita selvittävä työryhmä

Asettaminen	
	Sosiaali- ja terveysministeriö on tänään 15.5.2008 tekemällään päätöksellä asettanut vaihtoehtohoitoja koskevan lainsäädännön tarpeita selvittävän työryhmän seuraavasti:	

Toimikausi	
	1.6.2008 - 31.3.2009  	

Tausta	
	Virallisen terveydenhuollon ulkopuolella olevien hoitojen tarjonta, markkinointi ja käyttö on merkittävästi lisääntynyt Suomessa 1970-luvulta alkaen. Tällaisten hoitomenetelmien hyödyistä ja haitoista, hoitojen käyttäjistä, terapeuttien koulutuksesta ja valvonnasta, hoitojen markkinoinnista, virallisen terveydenhuollon edustajien suhtautumisesta vaihtoehtoiseen hoitoon sekä mahdollisesti tarvittavasta lainsäädännöstä on keskusteltu pitkään. Erityisesti vaihtoehtohoitojen valvonnan puutteellisuutta ja siitä johtuvaa asiakkaan ja potilaan heikkoa oikeusturvaa on pidetty merkittävänä ongelmana.

Vaihtoehtohoitojen kenttä on monimuotoinen ja muuttuu jatkuvasti. Tarjottavien hoitomuotojen lukumäärää on vaikea arvioida ja arviot vaihtelevat muun muassa hoitojen kentän rajauksesta ja luokittelusta riippuen. Arviointia vaikeuttaa myös alalla käytettävien termien ja käsitteiden moninaisuus. Vaihtoehtohoitojen kenttää kuvaavat käsitteet riippuvat niiden käyttäjistä, joilla kullakin on omat lähtökohtansa ja intressinsä. Yleisin termi näyttää olevan ”vaihtoehtohoidot”, mutta tämän rinnalla käytetään myös termejä täydentävä hoito ja uskomushoito. 

Suomessa ei ole vaihtoehtohoitoja ja niiden harjoittamista koskevaa lainsäädäntöä. Kuka tahansa voi ryhtyä vaihtoehtoterapeutiksi edellyttäen, että hän ei käytä virallisia terveyden-huollon ammattinimikkeitä. Suurin osa vaihtoehtohoitojen tarjoajista ei ole terveydenhuollon ammattihenkilöitä. Kouluttautuminen vaihtoehtohoitojen antamiseen on vapaata eikä koulutusohjelmien sisällöstä ole vaatimuksia. Suomessa ei ole virallista rekisteriä vaihtoehtohoitojen antajista. Toiminta vaihtoehtoterapeuttina ei edellytä potilasasiakirjanpitoa, potilasvakuutusta tai muita terveydenhuollon ammattihenkilöitä koskevia velvoitteita. 

Vaihtoehtohoitoja koskee kuluttajansuoja- ja tuoteturvallisuussäädäntö, vahingonkorvaus-lainsäädäntö ja rikoslaki, kuten muidenkin palvelujen tarjoamista. Luvaton terveydenhuollon ammattihenkilönä toimiminen on rikoslain 44 luvun 3 §:n mukaan rangaistava teko. Säännöksen nojalla on rangaistavaa esiintyä terveydenhuollon ammattihenkilön nimikkeellä ilman laillista oikeutta kyseisen nimikkeen käyttöön. Vaihtoehtohoitojen antaminen on lääninhallitusten ja Terveydenhuollon oikeusturvakeskuksen terveydenhuollon ammattihenkilölain (559/1994) ja yksityistä terveydenhoitoa koskevan lain (152/1990) mukaisen valvonnan piirissä vain silloin, kun on kyse terveydenhuollon ammattihenkilöiden ammattitoiminnassaan soveltamista vaihtoehtohoidoista.
 
Suomessa myös eduskunnan oikeusasiamies on kiinnittänyt vaihtoehtohoitoihin ja niiden puutteelliseen sääntelyyn huomiota ja muun muassa tarpeeseen järjestää tällaisen hoidon viranomaisvalvonta. Sosiaali- ja terveysministeriöön on tullut kaksi aloitetta vaihtoehtohoitojen tarkemmaksi selvittämiseksi. Suomen Mielenterveysseuran aloitteen mukaan työryhmän pitäisi selvittää erilaisilla hoitomuodoilla väärin kohdeltujen henkilöiden oikeusturva. Luonnonlääketieteen Keskusliitto ry:n aloitteessa on esitetty, että työryhmän määrittäisi koulutettujen terapeuttien oikeudet ja velvollisuudet. 

Tarve antaa vaihtoehtohoidoista laintasoisia säännöksiä on tullut viime vuosina yhä ilmei-semmäksi. Tarve johtuu erityisesti asiakkaan ja potilaan heikosta oikeusturvasta, tästä seu-raavasta vaihtoehtohoitojen valvonnan puutteellisuudesta ja potilasturvallisuusongelmista.

Tavoitteet	
	Työryhmän tavoitteena on tehdä ehdotus vaihtoehtohoitoja koskevasta sääntelystä.	

Tehtävä	
	Työryhmän tehtävä on selvittää täydentäviin hoitoihin ja vaihtoehtohoitoihin liittyvät, potilasturvallisuuden kannalta keskeisimmät ongelmat, kuulla asiantuntijoita ja vaihtoehto-hoitojen edustajia, arvioida lainsäädäntötarpeen laajuus ja tehdä tämän pohjalta tarpeelliset ehdotukset. Tämän jälkeen työryhmän tulee laatia ehdotuksensa seuraavien vaihtoehtojen pohjalta:
A. Suppea vaihtoehtohoitojen piiriin kuuluvia hoitoja ja niitä tarjoavia henkilöitä koskeva sääntely. Tässä vaihtoehdossa kielletään tai rajoitetaan vaihtoehtohoitojen käyttö eräiden sairauksien/potilasryhmien osalta ja/tai määritellään tietyt hoitomuodot, joita voivat antaa vain terveydenhuollon ammattihenkilöt peruskoulutuksensa ja/tai määritellyn lisä-koulutuksen ja/tai määritellyn kokemuksen perusteella tai muutoin rajatuin edellytyksin sekä määritellään mahdollisten kieltojen/rajoituksien noudattamisen valvonta.
B. Laaja vaihtoehtohoitojen piiriin kuuluvia hoitoja ja niitä tarjoavia henkilöitä koskeva sääntely.

Työryhmän tulee valita toinen edellä mainituista vaihtoehdoista ja esittää perustelut valinnalle. Jos työryhmä ehdottaa A-kohdan mukaista sääntelyä, sen tulee laatia esitystä koskevat muutosehdotukset voimassa oleviin säädöksiin. Ehdotus tulee laatia hallituksen esityksen muotoon. Jos työryhmä päätyy vaihtoehtoon B, sen tulee laatia ehdotus asiaa koskevan uuden säädöksen keskeisestä sisällöstä.

		
Organisointi	
		Puheenjohtaja 
Tarja Holi, apulaisjohtaja, Terveydenhuollon oikeusturvakeskus 	
		
Varapuheenjohtaja 
Terhi Hermanson, lääkintöneuvos, sosiaali- ja terveysministeriö 	
		
Jäsenet:	
		Ilkka Cantell, kaupallinen neuvos, työ- ja elinkeinoministeriö 	
		Marjut Frantsi-Lankia, lääninlääkäri, Etelä-Suomen lääninhallitus 	
		Tomi Lounema, johtaja, Kuluttajavirasto 	
		Veijo Saano, ylilääkäri, Lääkelaitos 	
		Hannu Lauerma, dosentti, Suomen Lääkäriliitto 
Kristiina Kariniemi-Örmälä, kehittämispäällikkö, Tehy ry
Markku Silvennoinen, pääsihteeri, Super ry	
		Liisa Saaristo, kehittämisjohtaja, Suomen Mielenterveysseura ry 	
		Anitta Kouvo-Sillanpää, puheenjohtaja, Luonnonlääketieteen Keskusliitto ry 	
		
	Työryhmällä on oikeus nimetä ryhmään enintään kaksi sihteeriä.	

Kustannukset ja rahoitus	
	Työryhmän ja sihteerin pitää työskennellä virka-aikana ilman eri korvausta. Työryhmän menot maksetaan valtion talousarvion momentilta 33.01.01

	Peruspalveluministeri	Paula Risikko	

	
Hallitusneuvos	
Pekka Järvinen	

LIITTEET	
	Muistio	

JAKELU	
	Päätöksessä mainitut	

TIEDOKSI	
	Sosiaali- ja terveysministeri Liisa Hyssälä
Erityisavustaja Anna Manner-Raappana
Erityisavustaja Marja Tallavaara
Valtiosihteeri Ilkka Oksala
Valtiosihteeri Terttu Savolainen
Kansliapäällikkö Kari Välimäki
Terveydenhuollon oikeusturvakeskus
Työ- ja elinkeinoministeriö
Etelä-Suomen lääninhallitus
Kuluttajavirasto
Lääkelaitos
Suomen Lääkäriliitto
Tehy ry
Super ry
Suomen Mielenterveysseura
Luonnonlääketieteen Keskusliitto ry
STM/STO
STM/VIE
STM/Kirjaamo
STM/HARE