Verohallinto	Lausunto	
Esikunta- ja oikeusyksikkö	     	
PL 325		
00052 VERO	28.4.2014	
		
     		
Oikeusministeriö		
	Viite / Diaarinumero	
	VH A8/00 00 01/2014	
     		

Lausunto liiketoimintakiellon tehostamista koskevasta arviomuistiosta

Oikeusministeriö on pyytänyt Verohallinnolta lausuntoa liiketoimintakiellon tehostamista koskevasta arviomuistiosta.

Arviomuistion mukaan liiketoimintakieltorekisterin avaamista yleiseen maailmanlaajuiseen käyttöön internetin avulla näyttäisi olevain vaikeuksia perustella viranomaisten, elinkeinoelämän tai kansalaisten tiedonsaannin tarpeilla.  Jatkovalmistelussa olisi syytä harkita, tulisiko liiketoimintakieltolain 19 a §:ää muuttaa siten, että siinä sallittaisiin poliisin ohella myös muille esitutkintaviranomaisille oikeus toimittaa liiketoimintakiellon määräämistä tai pidentämistä koskevassa asialla tutkinta. Lisäksi näyttäisi olevan syytä harkita, tulisiko säätää poliisin tai muun esitutkintaviranomaisen oikeudesta toimittaa liiketoimintakieltoa koskevassa asiassa tutkinta, jos Verohallinto tai muu viranomainen sitä pyytää. Jatkovalmistelussa olisi syytä harkita, tulisiko liiketoimintakieltolaissa erikseen säätää tilanteista, joissa lainkohdassa tarkoitettuja tietoja ei tarvitse antaa, jos tietojen antaminen myötävaikuttaisi sellaisen rikoksen selvittämiseen, josta liiketoimintakieltoon määrättyä epäillään (itsekriminointisuoja). Lisäksi harkittavaksi voisi tulla väliaikaisen liiketoimintakiellon enimmäisajan pidentäminen yhdestä kahteen vuoteen.

Verohallinto esittää lausuntonaan kunnioittavasti seuraavaa.

Poliisin ohella muille esitutkintaviranomaisille oikeus tutkia liiketoimintakiellon edellytykset (arviomuistion kohta 4.2.)

Verohallinto pitää kannatettavana liiketoimintakieltolain 19a §:n muuttamista siten, että poliisin ohella myös muun esitutkintalain 2 luvun 1 §:ssä tarkoitetun viranomaisen sallittaisiin tutkia liiketoimintakiellon määräämistä tai pidentämistä koskeva asia. Erityisesti Verohallinnon ja Tullin yhteistyö myös liiketoimintakieltoa koskevissa asioissa on tärkeätä. 

Verohallinnon oikeus pyytää tutkintaa liiketoimintakieltoa koskevassa asiassa (arviomuistion kohta 4.2.)

Liiketoimintakiellosta annetun lain 3 § 1 kohdan mukaan liiketoimintakieltoon voidaan määrätä henkilö, joka on liiketoiminnassa olennaisesti laiminlyönyt siihen liittyviä lakisääteisiä velvoitteita.  Käytännössä liiketoimintakiellon tutkinta on lähes aina aloitettu liiketoiminnassa epäillyn rikoksen tutkinnan yhteydessä.  Liiketoimintakiellosta annetun lain 3 § 1 kohtaa on sovellettu hyvin harvoin.  Verovalvonnan yhteydessä havaitut olennaisetkaan laiminlyönnit eivät ole käytännössä voineet johtaa liiketoimintakiellon edellytysten tutkimiseen ja kiellon määräämiseen, jos samalla ei ole ollut syytä epäillä rikosta.  Arviomuistiossa ehdotettu oikeus pyytää liiketoimintakiellon tutkintaa on Verohallinnon käsityksen mukaan kannatettava uudistus.  

Liiketoimintakiellon rikkomista koskevien tietojen oma-aloitteinen antaminen on nykyisin Verohallinnossa asianvalvonnan tehtävänä. Muistiossa ehdotettujen pyyntöjen keskittäminen asianvalvonnan tehtäväksi saattaisi lisätä työmäärää ja resurssien tarvetta.  Havaintoja lakisääteisten velvoitteiden olennaisesta rikkomisesta tehdään verotarkastuksessa, perinnässä ja verotuksen yhteydessä. Siten perehdyttämistä tarvitaan laajasti koko Verohallinnossa, vaikka itse pyyntöjen tekeminen keskitettäisiin. Henkilöstön kouluttaminen ja ohjeistus vaatii myös resursseja.  

Tällä hetkellä Verohallinnolla ei ole arviota siitä, kuinka usein tapauksia ilmoitettaisiin esitutkintaviranomaiselle. 

Itsekriminointisuoja (arviomuistion kohta 4.3)

Liiketoimintakiellon valvontaa koskevassa säännöksessä (21 a § 2 mom.) viitataan poliisilain 6 luvun 2 § 2 momenttiin, joka koskee hallinnollisen seuraamuksen määräämistä.  Verohallinnon käsityksen mukaan viittaus ei ole täysin onnistunut, koska kysymys ei ole tilanteesta, jossa hallinnollinen seuraamus määrätään, vaan jossa jo määrätyn seuraamuksen noudattamista valvotaan.  Viittaus voi olla omiaan hämärtämään itsekriminointisuojan laajuutta.

Muistiossa on todettu, että liiketoimintakieltoon määrätyn henkilön tiedonantovelvollisuus voisi johtaa syytteen vaaraan kiellon rikkomisesta.  Verohallinnon käsityksen mukaan itsekriminointisuoja ei sovellu tällaiseen tapaukseen.  

Verohallinnon käsityksen mukaan ei ole syytä säätää itsekriminointisuojasta muita kuin niitä tilanteita varten, jotka vastaavat korkeimman oikeuden vakiintunutta oikeuskäytäntöä (KKO:2010:49, KKO:2011:46, KKO:2012:5, KKO:2012:16). Liiketoimintakieltoon määrätyllä on oikeus itsekriminointisuojaan vedoten olla antamatta tietoja, jotka ovat häntä koskevan samanaikaisesti vireillä olevan muun rikostutkinnan kannalta relevantteja ja raskauttavia. Luonnollisesti myös silloin, kun liiketoimintakiellon valvonnan yhteydessä on syytä epäillä liiketoimintakiellon rikkomista, valvonta muuttuu esitutkinnaksi ja epäillyn oikeudet sen mukaisiksi. 

Verohallinnon käsityksen mukaan, itsekriminointisuojaa ei pidä laajentaa selvittämis- ja ilmoittamisvelvollisuuteen, jossa ei sinänsä ole kyse rikoksen selvittämisestä.  Itsekriminointisuojan sääntelyn tulisi selvästi liittyä vain tilanteisiin, jossa ilmoittamis- tai selvittämisvelvollinen on samanaikaisesti epäiltynä rikoksesta.  

Väliaikaisen kiellon pituus (arviomuistion kohta 4.5.)

Verohallinto kannattaa muistiossa ehdotettua väliaikaisen kiellon enimmäisajan pidentämistä kahdeksi vuodeksi.  Väliaikaisten kieltojen vähäinen käytön syy olisi suotavaa selvittää.   
	
Liiketoimintakiellon valvonnan tehostaminen

Liiketoimintakiellon valvontaa vaikeuttaa se, että liiketoimintakieltoon määrätty käyttää tosiasiallisesti määräysvaltaa, joka ei näy ulkopuolisille.  Liiketoimintakieltoon määrätyt voivat mm. käyttää bulvaanijärjestelyjä tai toimia tosiasiassa itsenäisesti ns. nimenkäyttäjänä eli käyttää oman liiketoimintansa laskuttamiseen peiteyhtiötä.  Verohallinnon käsityksen mukaan olisi syytä selvittää, voidaanko näiden melko yleisten liiketoimintakiellon kiertämistapojen käyttöä vaikeuttaa säännösten sanamuotoja tarkentamalla.  

Liiketoimintakiellon määräämisestä annetun lain 4 §:ssä säädetään liiketoimintakiellon sisällöstä.  Liiketoimintakieltoon määrätty ei mm. saa itse tai välikäden kautta harjoittaa sellaista liiketoimintaa, josta kirjanpitolaissa on säädetty kirjanpitovelvollisuus (1-kohta) eikä hankkia itse tai toista välikätenä käyttäen omistukseen tai sopimukseen perustuvaa määräysvaltaa liiketoimintaa harjoittavassa yhteisössä (6-kohta).  Rikoslain 16 luvun 11 § 2 momentin mukaan myös välikätenä toimiminen on rangaistava teko.  Verohallinnon käsityksen mukaan olisi selvitettävä, ovatko nämä säännökset riittäviä liiketoimintakiellon kiertämisen ehkäisemiseksi ja rikosvastuun toteuttamiseksi.

Pääjohtajan estyneenä ollessa
strategiajohtaja			Arto Pirinen			

Johtava asiantuntija 		Kari Aaltonen