HELSINGIN HOVIOIKEUS	
PL 76,  Radanrakentajantie 5	
00521 Helsinki
Puhelin  0103640500, Telefax   0103640512 kirjaamo		               
Sähköpostiosoite  helsinki.ho@om.fi				31.8.2004									

Oikeusministeriölle

Asia:	Lausunto öljypäästömaksutyöryhmän mietinnöstä

Helsingin hovioikeudelta on pyydetty lausuntoa 30.4.2004 päivätystä öljypäästömaksutyöryhmän mietinnöstä. Hovioikeus, joka rajoittuu lausunnossaan lähinnä vain oikeudenkäyntimenettelyä sivuaviin kysymyksiin, esittää lausuntonaan kunnioittavasti seuraavaa.

Työryhmän ehdotus tähtää Itämeren suojelun tehostamiseen. Ehdotuksella pyritään luomaan tehokas ja tuntuva sanktiojärjestelmä kiellettyjen öljypäästöjen hallinnolliseksi seuraamukseksi. Tämä tavoite on kannatettava. Ehdotettu järjestelmä, joka nivoutuu kansainvälisiin sopimuksiin ja on monessa suhteessa yhdenmukainen Ruotsin vastaavan järjestelmän kanssa vaikuttaa tarkoituksenmukaiselta ja toteuttamiskelpoiselta.

Ehdotuksen mukaan öljypäästömaksu olisi hallinnollinen seuraamus. Sen määrääminen ei estäisi saman menettelyn lainvastaisuuden arvioimista myös rikosoikeudelliselta kannalta. Oikeussuojatie öljypäästömaksun määräämisen jälkeen kulkisi yleisten tuomioistuimien linjaa merioikeudesta hovioikeuteen. Samat tuomioistuimet joutuvat kenties myöhemmin käsittelemään samaa tapahtumaa myös rikosoikeudelliselta kannalta. Mietinnössä ei ole pohdittu sitä aiheutuisiko tästä esteellisyys- tai muita prosessuaalisia ongelmia. Jatkovalmistelussa tähän kysymykseen olisi syytä paneutua. 

Ehdotuksen mukaan öljypäästömaksuasiat on tarkoitus keskittää Helsingin käräjäoikeudessa toimivaan merioikeuteen.  Ratkaisua on perusteltu sillä, että oikeuspaikka määräytyisi päätöksentekoviranomaisen (rajavartiolaitos) mukaan ja sillä, että asiat olisi tarkoituksenmukaista keskittää yhteen tuomioistuimeen. Asioiden keskittämisellä yhteen merioikeuteen on epäilemättä monia etuja, joiden vuoksi Helsingin käräjäoikeudessa toimiva merioikeus hovioikeuden mielestä on soveltuva tuomioistuin kaikille öljypäästömaksuasioille.  Samalla on kuitenkin tiedostettava, että merioikeudet jo nykyiselläänkin ovat eräänlaisia erikoistuomioistuimia ja että keskittäminen merkitsee vielä niiden keskinäisessäkin suhteessa lisäerikoistumista.

Ehdotuksen 19 i §:n perusteluissa (s. 24) todetaan, että pykälän 1 momentissa säädettäisiin muun muassa valituksen vireilletulosta. Itse lakitekstissä ei puhuta mitään vireilletulosta eikä vireilletulohetkestä. Sellainen asiantila, jossa asia tulee vireille käräjäoikeudessa sen sitä tietämättä valitusasiakirjojen jättämisellä päätöksentekoviranomaiselle, ei ole tyydyttävä.

Valituskirjelmä toimitetaan ehdotuksen mukaan päätöksen tehneelle viranomaiselle, jonka 19 i §:n 2 momentin mukaan on annettava valituksesta oma lausumansa ennen asiakirjojen käräjäoikeudelle toimittamista. Jos valitus siis tulee käräjäoikeudessa vireille samalla kun se on jätetty päätöksentekoviranomaiselle ja tämä on velvollinen toimimaan selostetulla tavalla, ei valitusasiakirjojen toimittaminen viipymättä käräjäoikeudelle käytännössä ole mahdollista.

Lakitekstistä tai perusteluista ei ilmene kenen tehtävänä on varata valittajalle tilaisuus antaa kirjallinen lausumansa päätöksentekoviranomaisen lausuman johdosta.  Jos tarkoituksena on, että tämän kuulemisen hoitaa päätöksentekoviranomainen, valitus käytännössä voi menettää merkityksensä sinä aikana, jona päätöksentekoviranomainen suorittaa sille kuuluvia 19 i §:n 2 momentissa tarkoitettuja toimia niissä tapauksissa, joissa valitus koskee ehdotuksen  19 f §:n 2 momentissa tarkoitettua asiaa. Valittajan nyt puheena olevan kirjallisen lausuman pyytämisen tulisi olla käräjäoikeuden tehtävänä ja sen pyytämisen tarpeen verrattuna istuntokäsittelyyn käräjäoikeuden harkinnassa.

Ehdotuksen 19 i §:n 2 ja 3 momentin perusteluissa (s. 25) todetaan, että kun asiassa on toimittu ko. säännösten mukaan, kirjallisen valmistelun voidaan katsoa päättyneen ja asia voidaan siirtää suoraan pääkäsittelyyn, jollei valmistelua ole jatkettava. Tämä lausuma on epäselvä ja ristiriitainen kun sitä verrataan ehdotuksen 19 j §:n 2 momentin perusteluihin (s. 25). Viimeksi mainitussa momentissa ehdotetaan, että asian käsittelyssä noudatetaan muutoin soveltuvin osin hakemusasioiden käsittelyä koskevia oikeudenkäymiskaaren 8 luvun säännöksiä.  Nämä säännökset tarjoavat monia keinoja asian käsittelylle asian laadusta riippuen niin kuin ehdotuksen perusteluissa 19 j §:n 2 momentin kohdalla käy ilmi. Hakemusasiassa ei aina ole tarpeen toimittaa pääkäsittelyä asian ratkaisemiseksi. Lakiehdotuksen perusteluja olisi puheena olevilta osin täsmennettävä niin, että harhaanjohtavaa kuvaa pääkäsittelyn välttämättömyydestä ei pääsisi syntymään. 

Ehdotuksen 19 k §:n 2 momentin mukaan rajavartiolaitoksella on oikeus hakea muutosta päätökseen, jolla maksupäätös on kokonaan tai osittain kumottu. Yksityiskohtaisista perusteluista ei ilmene ehdotetun järjestelyn tarkoitus.  Ehdotuksen 19 j §:n 1 momentin perusteluissa (s. 25) on esitetty, että päätöksentekoviranomaisen asema rinnastuu oikeudenkäymiskaaren 8 luvussa tarkoitettuun asiaan osalliseen. Epäselväksi jää, onko puheena olevalla muutoksenhakuoikeutta koskevalla järjestelyllä tarkoitettu rajoittaa asiaan osallisella muutoin olevaa muutoksenhakuoikeutta (ja vastavalitusoikeutta).  Öljypäästömaksuasioissa asetelma lienee sellainen, jossa päätöksen tehnyt rajavartiolaitos tyypillisesti on valittajan vastapuoli.  Mahdollinen muutoksenhakuintressi saattaa koskea muitakin kysymyksiä kuin itse pääasiaa. Asiaa lienee vielä syytä pohtia jatkovalmistelun yhteydessä tai ainakin perusteluja täsmentää.

Hovioikeus toteaa lopuksi, että öljypäästömaksuasioita tullee olemaan verraten vähän ja tuomioistuimissa niitä käsittelevien tuomareiden piiri jää varsin suppeaksi. Järkevän ja yhtenäisen  menettelykäytännön muotoutuminen on  siten verraten todennäköistä. Yleisperusteluissa (s. 14) on kuitenkin esitetty, että oikeudenkäyntimenettelyä koskevaa erityissääntelyä on pidetty tarpeellisena  muun ohella sen vuoksi, että osa valittajista on ulkomaisia yhtiöitä.  “Sääntelyllä pyritään siten informatiivisuuteen, mutta myös menettelylliseen tarkoituksenmukaisuuteen.”  Tämän tavoitteen toteutumiseksi jatkovalmistelussa on hovioikeuden mielestä vielä tarpeen pohtia edellä esitettyjä näkökohtia.

Presidentti			Lauri Melander

Kansliapäällikkö		Åsa Holmström