11.2.2005										Dnro 3558/5/04

Oikeusministeriö									
PL 25

00023 VALTIONEUVOSTO

Viite: Oikeusministeriön kirje 29.12.2004 (OM 5/481/2004; OM035:00/2004)

LAUSUNTO		Oikeusministeriö on viitekohdassa mainitussa kirjeessään pyytänyt eduskunnan oikeusasiamieheltä lausuntoa jäädyttämistyöryhmän mietinnöstä ja siihen sisältyvästä ehdotuksesta laiksi omaisuuden tai todistusaineiston jäädyttämistä koskevien päätösten täytäntöönpanosta Euroopan unionissa sekä eräiksi siihen liittyviksi laeiksi.

Lausuntonani esitän kunnioittavasti seuraavan.

1
Yleistä		Työryhmän esittämä laki omaisuuden tai todistusaineiston jäädyttämistä koskevien päätösten täytäntöönpanosta Euroopan unionissa perustuu Euroopan unionin neuvoston puitepäätökseen 2003/577/YOS (EYVL L 196/45). Nähdäkseni jäädyttämislakia koskeva ehdotus vastaa sisällöllisesti puitepäätöksen tavoitteita. 

Ehdotettu laki lähtee perustellusti siitä, että uusia toimivaltuuksia ei säädettäisi, vaan jäädyttämispyyntöjen täytäntöönpano tapahtuisi nykyisin voimassa olevien kansallisten säännösten mukaisesti. Tärkeää on myös se, ettei uusi laki poistaisi mahdollisuutta käyttää kansainvälisessä yhteistyössä myös vanhoja menettelyitä. 

Ehdotettu laki ja sen perustelut lähtevät muutoinkin varsin joustavasta näkökulmasta muun muassa toimivaltaisen syyttäjän -sääntelyn osalta sekä sikäli, että uusien lex specialis -sääntelynä ymmärrettävien menettelymuotojen soveltamisessa voitaisiin ottaa analogiatukea kansainvälisessä rikosoikeusapulaissa ja yleisissä kansainvälisissä rikosoikeusapua koskevissa sopimuksissa olevista yleisistä säännöksistä ja määräyksistä.

2
Puitepäätöksen tarkoittama "oikeusviranomainen"

Keskeinen, työryhmän mielipiteet vahvasti jakanut, valinta lakiehdotuksessa on puitepäätöksessä tarkoitetun kansallisen oikeusviranomaisen aseman ehdottaminen yksinomaan viralliselle syyttäjälle. Eriävässä mielipiteessään työryhmän vähemmistö katsoo, ettei ehdotettu toimivaltuusjärjestely toteuttaisi puitepäätöksen tavoitteita Suomessa, ja pitää perusteltuna, että Suomeen tulevat jäädytyspyynnöt tulisivat joko poliisille tai tulliviranomaiselle, ja että Suomesta lähtevät jäädytyspäätökset voisivat nekin olla sanottujen esitutkintaviranomaisten tekemiä. Vähemmistökannanotossa korostetaan nykyisen toimivaltuusjärjestelmän toimivan hyvin ja sitä, ettei järjestelmää ole kyseenalaistettu kansainvälisissä yhteyksissä. Eriävässä mielipiteessä arvostellaan myös sitä, että ehdotuksen mukaan Suomi joutuisi ylläpitämään kahta eri viranomaisverkostoa samojen asioiden hoitamista varten EU-maiden ja muiden maiden välistä yhteistyötä ajatellen.

Valtioneuvoston kirjelmässä Eduskunnalle jäädytyspuitepäätöstä koskevasta ehdotuksesta (U 49/2001) todettiin puitepäätösehdotuksen tehneiden jäsenvaltioiden (Ranska, Ruotsi, Belgia) antamasta selvityksestä ilmenevän, että oikeusviranomaisella ei tarkoitettaisi poliisiviranomaisia. Tästä syystä ja jotta puitepäätöstä sovellettaisiin myös poliisiviranomaisten tekemiin takavarikkopäätöksiin ja väliaikaisiin hukkaamiskielto- ja vakuustakavarikkopäätöksiin, valtioneuvosto lähti siitä, että virallisen syyttäjän tulisi tehdä sanotut päätökset puitepäätöksen tarkoittamissa asioissa. Valtioneuvosto totesi kysymyksessä olevan ensimmäinen instrumenttiehdotus, joka tarkoittaa niin sanotun vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen läpiviemistä. Valtioneuvoston kannan mukaan Suomen tulisi jatkossa pyrkiä suosimaan puitepäätöksen varovaisia laajennuksia, ja johdonmukaisuuden vuoksi esimerkiksi siten, että puitepäätöksen tarkoittamiksi oikeusviranomaisiksi hyväksyttäisiin ne viranomaiset, jotka jäsenvaltiot katsoivat oikeusviranomaisiksi vuoden 1959 keskinäistä oikeusapua rikosasioissa koskevaan eurooppalaiseen yleissopimukseen antamissaan selityksissä (Suomi on ilmoittanut pitävänsä myös poliisia tarkoitettuna oikeusviranomaisena). 

Eduskunnan lakivaliokunta yhtyi lausunnossaan (LaVL 12/2001 vp.) sanottuihin tavoitteisiin.

Työryhmän mietinnössä (s. 21-22) katsotaan, että EU:n jäsenvaltioissa esitutkintaviranomaista ei pidetä oikeusviranomaisena, ja että kysymyksen ollessa vastavuoroisesta tunnustamisesta on erityisen tärkeää, että jäsenvaltiot voivat luottaa toistensa pakkokeinopäätöksiin. Työryhmä katsoo syyttäjän valintaa oikeusviranomaiseksi perustelevan myös sen, että syyttäjävetoinen jäädyttämismenettely varmistaisi ja selkeyttäisi esitutkintalain 15 §:n 1 momentin tarkoittamaa yhteistyötä. Säännöksen mukaan poliisin on ilmoitettava sille tutkittavaksi tulleesta (muusta kuin yksinkertaisesta) rikosasiasta viralliselle syyttäjälle, kun jotakuta voidaan epäillä syylliseksi rikokseen. Nähdäkseni työryhmän enemmistön esitys olisi omiaan tukemaan säännöksellä tavoiteltua syyttäjän ja esitutkintaviranomaisten välisen tiedonkulun ja työnjaon kehittymistä. Kuten työryhmäkin toteaa, asiat, joissa esille tulee tarvetta käyttää puitepäätöksen mukaisia rajat ylittäviä jäädyttämistoimia, eivät yleensä voine olla säännöksen tarkoittamalla tavalla yksinkertaisia, joten virallisen syyttäjän tulisi niissä joka tapauksessa olla mukana.

3
Joitain yksityiskohtaisia huomioita

Puitepäätöksen 2 artiklan a-kohdan ja esitetyn lain 2.1 §:n mukaisesti jäädyttämispäätöksen tulee olla tehty rikosoikeudellisen menettelyn yhteydessä tahi rikosasiassa kuuluakseen puitepäätöksen ja lain soveltamisalaan. Pääsääntöisesti rajaus lienee ongelmaton. On kuitenkin mahdollista, että rajanveto-ongelmia voi syntyä puitepäätöksen 7 artiklan d-kohdan sääntelystä huolimatta esimerkiksi hallinnollisten kurinpito- ja valvontamenettelyiden kohdalla. Tällöin lienee viime kädessä tarpeellista pyytää Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua.

Vastaavasti todistusaineiston käsitteen määrittelevä puitepäätöksen 2 artiklan 4-kohta ja esitetyn lain 2.1 § voivat joissain käytännön tilanteissa johtaa määrittelyongelmiin muun muassa sitä kautta, tarkastellaanko mahdollisen todisteen "kelpoisuutta" todisteeksi pyytävän vai pyynnön vastaanottavan valtion todistelulainsäädännön kautta. 

Ehdotetun lain 4.2 §:ssä oleva turvaamistoimea pyytävän valtion mahdollisuus täydentää ja korjata pyyntöä tulisi ohjeistaa lähemmin, jotta käytännöt eivät muodostuisi epäyhtenäisiksi sen suhteen, milloin ja millä edellytyksillä täytäntöönpanosta kieltäydytään. Sikäli kuin toimivaltaiseksi viranomaiseksi tulisi ehdotetulla tavalla virallinen syyttäjä, olisi perusteltua saada asiaan valtakunnansyyttäjänviraston ohje. 

Toimivaltaisen syyttäjän määräytyminen hovioikeuspiirijaon perusteella (s. 30-32) vastaa niin sanotun eurooppalaisen pidätysmääräyksen soveltamisessa aikaisemmin valittua linjaa, ja on senkin vuoksi perusteltu. Valittu ratkaisu, johon kuuluisi toimivaltaisten syyttäjien selkeä nimeäminen, myös edesauttaisi erikoistumista kansainväliseen oikeudelliseen yhteistyöhön liittyviin kysymyksiin.

Ehdotetun lain 16 §:n mukainen muutoksenhakuoikeus olisi hyvin laaja, ja sääntely ("se, jota jäädyttämispäätös koskee") näyttäisi mahdollistavan tuomioistuimeen pääsyn lähtökohtaisesti hyvin kattavasti. 

Minulla ei ole huomauttamista ehdotettuihin lähinnä teknisluonteisiin muutoksiin pakkokeinolakiin ja muihin käsiteltyihin lakeihin, eikä työryhmän näkemykseen siitä, että ehdotettu uusi jäädyttämislaki voitaisiin säätää tavallisessa lainsäätämisjärjestyksessä.

Apulaisoikeusasiamies		Ilkka Rautio

Oikeusasiamiehensihteeri		Pasi Pölönen