_______________________________________________________________________

TYÖ-JA ELINKEINOMINISTERIÖ
KIMMO RUTH
TIINA KORHONEN

Lausunto hallituksen esityksestä laiksi julkisista rekrytointi- ja osaamispalveluista ja muista siihen liittyvien lakien muuttamisesta

Yleistä

Työ- ja elinkeinohallinnon henkilöstöliitto THHL ry on pitkin kevättä pohtinut eri tilanteissa edessä olevia muutoksia ja niihin liittyviä lain valmisteluja. Liiton alueellisilta toimijoilta on monin eri tavoin saatu palautetta myös nyt esillä oleviin lakiluonnoksiin. Painopisteet pohdinnoissa nousevat ennen kaikkea asiakkaiden tarpeisiin ja palvelujen käytännön toimivuuteen ja selkeyteen sekä asiakkaiden tasa-arvoisen ja laadullisesti hyvän palvelun toteutumiseen.

1 luku - Yleiset säännökset

-	Maakunnat eivät välttämättä edistä alueellista liikkuvuutta, koska oman alueen potentiaalisesta työvoimasta ja veronmaksajista halutaan pitää kiinni. Kokemuksia löytyy jo nyt mm. suurten rekrytointihankkeiden myötä.
-	Onko ylipäätään mahdollista saada aikaan yhtenäinen näkemys aluekehittämisestä: metropoli, kasvukeskukset, muut alueet?

2 luku  - Työnhakijan palveluprosessi

-	Maakuntavaltuustot linjaavat maakuntien palvelutarpeet ja resurssoinnit ym. Onko näihin valittavilla riittävästi osaamista ja asiantuntijuutta arvioida eri asiakasryhmien tarpeita ja niihin soveltuvien palvelukokokonaisuuksien ja –tuottajien valintoja? Onko mahdollista, että henkilökohtaiset tuttavuudet tai aiempi tuntemus jonkun hankkeen puitteissa on vaikuttimena siten, että tuottajavalikoima valikoituu ja ohjaa palveluiden hankintaa ja mitoittamista? On vaarassa, että jotain asiakasryhmiä jääkin ilman tarvitsemiaan palveluita. 

-	Maakunnissa on oltava fyysisiä toimipisteitä, joissa henkilö voi käynnistää työnhakunsa käyntiasioinnilla. Vain tällä voidaan varmistaa se, että työnhaun aloittaminen onnistuu myös niillä, jotka eivät voi tai kykene tekemään sitä verkkopalveluissa. Tämä tarvitaan myös niille, joilla ei ole verkkopalveluissa  tunnistautumiseen vaadittavia tunnuksia.
-	Digitaalinen palvelutarpeen arvioinnin kautta hakija voi myös ohjautua suoraan 
palveluun tai tarvittaessa tarkempaan palvelutarpeen arviointiin. Malli poikkeaa 
oleellisesti nykytilanteesta, jossa palvelutarpeen arvioinnin tulee tapahtua henkilökohtaisessa haastattelussa. 
_______________________________________________________________________
-	Digitalisointi on räätälöity massojen tarpeisiin, mutta…
-	Muut ryhmät, isot ja pienet, miten kasvupalvelut vastaavat tähän tarpeeseen ja miten ne resurssoidaan, on olennainen kysymys?
-	Tekniset muutokset ovat käytännössä aiheuttaneet lisäpaineita neuvonta-, ohjaus-, valitusten käsittely- ym. muuhun viranomaistyöhön, asiakkaiden käyttörajoitteiden vuoksi mm. lukihäiriö, adhd, ikääntyneet, ei atk/nettiosaamista, maahanmuuttajat. 
 
-	Nykyään asiakas saa itse valita TE-asiointipaikkansa. Miten jatkossa, onko se sidottu maakuntaan. On alueita, joissa luontevin kulku ja lyhyin matka olisi naapurimaakunnan alueelle.
-	Mitä tarkoittaa käytännössä se, että työnhaun voi aloittaa myös pyytämällä sitä palveluntuottajalta? Onko tällä pyynnöllä asiakas sitoutunut sitten tähän palveluntuottajaan, joka ei välttämättä ole lainkaan sellainen, joka pystyy vastaamaan ko. asiakkaan työllistymisprosessin tarpeisiin? Tarvitaan selkeämpi kuvaus kokonaisuudesta. 
-	Asiakkaaksi ilmoittautuminen ja työnhaun aloittaminen  -  riippumattomuusnäkökulma (erityisesti, jos toimipiste on muu kuin maakunnan), tulisi ottaa huomioon jo tässä vaiheessa, koska palvelutarpeen arvioinnin ja ohjaamisen valinnanvapauden käyttämisessä ja palveluntuottajan valinnassa pitäisi olla täysin neutraalia ja asiakkaan todelliseen tilanteeseen perustuvaa 
-	Koskeeko valinnanvapaus myös sitä, ettei asiakkaan tarvitse käyttää verkkopalveluita, jos hän haluaa käynnistää hakunsa fyysisesti, taidoistaan huolimatta? 
-	Palveluntuottajien välinen yhteistyö ja ohjaaminen toisen palveluntuottajan palveluhin, jos asiakkaan tarve sitä vaatii – ei onnistune. Jokainen haluaa rahat oman palvelutuotantonsa käyttöön ja pahimmillaan määrittelee asiakkaan palvelutarpeen sen mukaisesti.
-	Palvelujen laatu, yhteinen tietojärjestelmä, salassapitovelvoite ja vastuu, miten varmistetaan? Salassapidon vaatimus oltava virkamiesvastuun mukainen.

Työnvälitys ja vaikutukset viranomaistoimintaan
-	Esitys kohtelee hyvin epätasa-arvoisesti hakijoita maantieteellisesti ja ammattialoittain. Lyhytaikaisia ja osa-aikaisia töitä, joita voisi hakea nykyistä aktiivisemmin, ei ole tarjolla samalla tavalla maan eri osissa, eikä kaikilla ammattialoilla. Lievimmin molemmat uudistukset kohtelevat niitä työnhakijoita, jotka työskentelevät aloilla, joilla on runsaasti lyhytaikaisia sijaisuuksia tarjolla.
-	Esitys ei myöskään huomioi kausivaihteluita.mm. kesäaikaan ei juurikaan tule työpaikkoja hakuun.
-	Vertaa eri työmarkkinatilanteet ja avoinna olevien työpaikkojen määrät esim. Kainuussa ja pk-seudulla => näennäis- ja parhaimmillaan aitoa ilmoittamista. 

-	Se, että työnhakijan on haettava hänelle soveltuvia työpaikkoja, sisältää tulkinnanvaraa. Se, mitä työnhakija itse pitää itselleen soveltuvana, voi poiketa siitä, onko se sitä myös maakunnan näkökulmasta.  Avoimeksi jää myös se, millä resursseilla tällainen asia tarkistetaan, jos työhakemuksia tehdään 17 miljoonaa kappaletta nykyistä enemmän vuodessa.
-	Asiakkaan aktiivisen työnhaun seuranta ja vaikutukset tulevat tuottamaan mittavasti lisää viranomaistyötä maakunnille. Huomioitava viranomaistyön resurssoinnissa.
-	Aktiivisen työnhaun ilmoittaminen muun kuin verkkopalvelun kautta (15–20% asiakkaista?) on vaarassa ruuhkauttaa fyysiset toimipisteet tai puhelinpalvelut, sillä  ns. 
_______________________________________________________________________

      ”painavia syitä”  asiakkailla voi olla yllättävän paljon. 
-	Mikä on ”kohtuullinen määräaika”,  jossa palveluntuottaja pitää valita, ja koska sen jälkeen palvelu alkaa? Miten varmistetaan, ettei viivettä palvelun aloittamisen ilmoittamisesta tule ja sitä kautta mahdollisia työnhaun katkoja ja työttömyysturvaseuraamuksia 
-	URA poistuu, tulee uusi asiakastietojärjestelmä, johon ”sovitut asiat tallennetaan” => mikä se on ja miten tämä tällaisissa asioissa poikkeaa URAsta? Onko uusi. asiakastietojärjestelmä valtakunnallinen? Ovatko kaikki tulevat ”käyttäjät” riittävän vastuullisia mm. salassapitovelvollisuuden suhteen vrt. nykyinen virkamiesvastuu?
-	Positiivista on, että ne asiakkaat ohjautuvat käyttämään avoimia palveluita (Työmarkkinatori), joilla ei palvelutarpeen mukaisesti tarvetta harkinnanvaraisille kasvupalveluille eli omatoiminen työllistyminen on todennäköistä. Kuinka kauan tällainen ratkaisu voimassa, työnhaun ensimmäiset 3 kk vai?  
-	3 kk:n mahdolliset tarkistusvälit ja työnhakijoiden velvollisuus ilmoittaa verkkopalvelussa työnhakunsa jatkumisesta jne. vähintään  seitsemän (7) päivän välein vaatii huomattavan paljon resursseja ja voi tulla hyvinkin kalliiksi verrattuna nykytilanteeseen, jossa asia hoituu pitkälle viranomaistyönä. 
 
-	Lakimuutos  lisää myös työttömyyskassojen työmäärää. Raportointivelvollisuuden laiminlyönti johtaa työnhaun katkeamiseen, joka todennäköisesti saatetaan voimaan uudelleen hyvin lyhyen ajan sisällä. Työnhaussa tapahtuvat muutokset johtavat siihen, että etuusoikeudesta pitää antaa valituskelpoinen päätös. Lukumääräisesti näitä työnhaun katkeamiseen ja uudelleen käynnistämiseen liittyviä päätöksiä annetaan jo nyt todella paljon. Tärkeätä on varmistaa se, että työnhaun katkeamisesta lähtee välittömästi työnhakijalle tieto, jotta hän voi halutessaan korjata tilanteen.
-	Esityksen mukaan raportointivelvoitteen laiminlyönti johtaa työnhaun ja samalla etuusoikeuden katkeamiseen ja aktiivisen työnhaun laiminlyönti 60 päivän karenssiin.  Lisäksi jäisivät voimaan työstä kieltäytymisestä ja eroamisestä seuraavat karenssit.  Kokonaisuus muodostuu työttömälle henkilölle mahdottomaksi hallita ja se johtaa korvausten menetyksiin tietämättömyyden ja unohduksen vuoksi. Samaan aikaan tehokas tiedottaminen työttömille heidän oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan vaikeutuu, varsinkin, kun osa tiedottamisvastuusta on maakunnalla ja osa etuuden maksajilla. 

Julkisuudessa on keskusteltu paljon ns. aktiivimallista. Tämä lainkohdan esitys pohjaa siihen lähtökohtaiseen ajatteluun, että 
o	työtön työnhakija on passiivinen ja asiakasta rangaistaan – voisiko vaihtoehtoinen malli olla palkitseva malli?
o	työpaikkoja on paljon vapailla markkinoilla
-	Onko työantajilla oikeasti aikaa käsitellä hakemuksia, joita voi viikossa tulla satoja?
-	Samanaikaisesti on meneillään ammatillisen koulutuksen reformi ja tutkintorakenteen uudistus. Tämän myötä työnantajilta menee enenevässä määrin aikaa koulutuksessa olevien henkilöiden harjoitteluihin ja ohjaamiseen. Nyt kaavailtu aktiivimalli lisää entisestään työnantajien taakkaa työhakemusten muodossa.
-	Työtarjoukset  - entäpä sijoitusmahdollisuuspaikkoihin tarjoamiset? 

-	Aktiivisen työnhaun seuranta? Kuka ja miten valvotaan, että hakija on tosiaan hakenut ilmoittamiaan paikkoja? Lakiluonnoksessa lukee:" Aktiivisesta työnhausta 
_______________________________________________________________________

-	ilmoittaminen tukisi uudella tavalla työnhakijan palveluprosessia." Tämän perään todetaan, että työnhausta kertyisi ilmoittamisvelvollisuuden kautta ajantasaista tietoa ja jos työnhakija ei kykene täyttämään aktiivista työnhakua koskevaa velvollisuuttaan, hän voi tarvita valmennusta työnhakuun tms. Mutta tämähän vaatisi nimenomaan hakijoiden ilmoitusten jatkuvaa seurantaa. Ja jos hakija ei täytä haku- ja ilmoitusvelvollisuuttaan, niin työnhaku katkeaa. Miten siinä tilanteessa voidaan löytää ne hakijat, jotka tarvitsevat esim. mainittua valmennusta työnhakunsa tueksi?
-	Miten toimivat asiakkaat, joilla ei ole atk-palveluita käytettävissään esim. taloudellisista, osaamisen puuttumisesta, asuin sijainnista (katvealueet) johtuvista syistä mahdollisuus digipalveluihin? Miten työnhakijat voivat ilmoittaa sen muulla tavoin? 
-	Työnhakua koskevien tietojen hyödyntäminen kootusti työnhakijan palvelutarpeen arvioinnin yhteydessä kolmen kuukauden välein (s.88) ei muuta tätä ongelmaa eli että tarkistetaanko asia viikoittain vai 12 paikkahakua 3 kk:n päästä?  Mitä on ne ilmenevät seikat, jolloin jatketaan työttömyysturva-asiana?
-	Työttömyyden jatkuessa tarkastelujakso alkaa edellisen tarkastelujakson päättymisestä, eli siihen asti?, että aloittaa väh. 90 päivää kestävän kokoaikatyön (poikkeus työllistymistä edistävässä palvelussa ollessa). s.153-154
-	Miten valvotaan, että aktiivinen työpaikkojen haku on tasapuolista ja todellista?
-	Miten yrityspuoli on valmis/ haluaa, pystyy vastaanottamaan suuren määrän hakemuksia, miten seuloo sieltä hakemukset, jotka tehdään lain kirjaimen toteuttamiseksi ja ne, jotka todella haluavat ko. työtä. Suurin osa TE-toimiston työpaikoista on ehdokasasettelulla eli työnantaja ei nykyäänkään halua työtarjouksia, nyt uusi ns. pakkohakumalli vain lisää työnantajien työtä.
-	Kuka arvioi ja milloin, ettei asiakkaalle ole avoimia työpaikkoja tai palvelutarpeen mukaisia työllistymistä edistäviä palveluita aina tarjolla? Miten, kuka sopii muut tavoitteet työnhakijalle? Tuleeko maakuntien välille toisistaan poikkeavia malleja?  
-	Miten todellisena digitaalisesti nostettu työnhaku näyttää asiakkaan palvelutarpeen?
-	Alueellisessa liikkuvuudessa ongelmaksi nousee useiden isompien kaupunkien heikko tarjolla olevien, kohtuuhintaisten asuntojen saatavuus. Lisäksi vuokra-asunnon saannissa useiden kuukausien takuuvuokravaade asettaa haasteensa.
-	Tilanteissa, jossa työnhakijalle tulee eteen asunnon myyminen lähtöpaikkakunnalta, voi nykyisen asunnon realisointi osoittautua erittäin vaikeaksi.

-	Monialainen palvelutarpeen arviointi pysyy ennallaan jäänee tähän, mutta eikö TYPPI-laki  ole poistumassa? Miten hoituu käytännössä? Miten asiakas ohjautuu monialaiseen, kuka kokoaa verkoston jne.? Ovatko siis vaikeimmin työllistetyt vain maakunnan vastuulla ja maakunta tunnistaa ne? 
-	Palveluprosessin osalta laki jättää paljon mahdollisuuksia palvelujen toteuttamiseen, koska se ei juurikaan tee näiden suhteen pois sulkevia rajauksia. Esimerkiksi mahdollinen TYP –lain kumoaminen ei estä vastaavan tyyppisten palvelujen tuottamista jatkossakin, jos maakunnassa niin halutaan. Tällaisten palvelujen osalta laki ei myöskään estä sitä, etteivätkö kunnatkin voisi olla mukana prosesseissa, vaikka perusteluissa yhteistyö määrittyykin lähinnä maakunta-Kela –akselille. 
-	Hyvää on, että monialaisen palvelutarpeen arviointi on otettu mukaan lakitekstiin. Perusteluista ei kuitenkaan aukea, miksi monialaisen palvelutarpeen arviointi määritellään suhteessa maksettuihin työmarkkinatukipäiviin. Todellisuudessa työnhakijan työkyky suhteessa toimeentulon muotoon (ja/tai maksettuun kestoon) ei 
_______________________________________________________________________

      rinnastu suoraan työnhakijan henkilökohtaisiin mahdollisuuksiin työmarkkinoilla. 
-	Em. kohderyhmälle on aivan turhaa laittaa 7 päivän välein raportointivelvoitetta. Tuntuu siltä, että ikään kuin TYPPI elää taustalla, mutta kenen vastuulla verkostojen kokoaminen, asiakkaiden haltuunotto ja mitä oikeasti tehdään tunnistamisen jälkeen? Miksi puhutaan vain monialaisen palvelutarpeen arvioinnista, eikä lainkaan palvelusta tai palveluista? Miten oikeasti sovitetaan yhteen sote-palvelut ja jatketaan TYP- tyyppistä yhteistyötä? Tämä on epäselvästi kerrottu. 

-	Miten sovitaan palveluista ja miten sovitaan yhdessä? Mikä osaaminen asiantuntijalla ja miten asiakkaan näkökulmat otetaan huomioon? 
-	Miten asiakkaan informointi oikeasti hoidetaan? Kuka informoi asiakkaalle kaikki nämä asiat? Netti - kaikki ei lue tai osaa lukea sieltä, onko sitten hoidettu? Kyse on ihmisten toimeentulosta, joten informointi tulisi tehdä tosi huolella. Erittäin suuri huoli on eritoten kolmoslinjan asiakkaiden osalta, että ymmärtävät miten asioivat jatkossa.
 
-	Kuka määrittää sairauden? Riittääkö lääkärintodistus vai pitääkö olla esim. Kelan myöntämä sv-raha? 
-	Miten Ohjaamo-konsepti hioutuu tähän kokonaisuuteen?  Maakuntiin ja palveluntuottajiin? 
-	Koska laki on hyvin puitteellinen, avautuu sisältö vasta perustelujen kautta. Jos valtionohjaus jää näin ohuelle säännösohjaukselle (+ budjettiohjaus) varsinainen konkretiaa lähestyvä perustava työ on maakunnan oman valmistelun varassa. 

3 luku – Rekrytointi ja osaamispalvelut

-	Työmarkkinatori – huomioitava se, että kaikki työnantajat eivät halua käyttää automaattisia rekrytointiprosesseja (vrt. sähköiset palkkatukihakemukset) tai toisaalta maksaa yksityisestä työnvälityksestä
-	Julkinen työnvälitys on aspa-kyselyjen ja tutkimusten ja kokemusperäisen tiedon perusteella koettu kustannustehokkaaksi ja vaikuttavaksi ja sitä kautta yhteistä hyvää edistäväksi, tavoitteiltaan tasa-arvoisimmaksi palveluksi.  
-	TE-toimiston täydentävät rekry-palvelut (mm. ehdokashaut avoimiin ja tukityöpaikkoihin sekä vuorotteluvapaasijaisuuksiin) sekä työnantajien henkilökohtaisempi asiakaspalvelu on koettu erittäin hyvänä pk-yrityksissä että toisaalta positiivisen rakennemuutoksen suurissa rekrytoinneissa. 
-	Kuka tekee työtarjoukset, miten ne tehdään ”tarkoituksenmukaisella tavalla” (maakunta, palveluntuottajat vai työttömyysetuuden maksajat?) ja seurataanko niitä ollenkaan? 

-	13 §:ssä Osaamispalvelut tulisi määritellä väljästi tämä ”osaamisen kehittämiseksi voitaisiin tarjota myös muita palveluita maakunnan harkinnan mukaan”.  Esimerkkeinä ovat työkokeilu,  valmennukset ja koulutuskokeilut. Tämä väljä määrittely ja maakunnan harkinta tulisi olla mukana laissa myös, ettei tulkintaa kavenneta. 
-	14 § Ammatinvalinta ja uraohjaus määritelty väljästi ja vastaa nykyistä, koska valtaosan tästä työstä konkreettisesti ja onnistunein tuloksin tekevät  te-asiantuntijat. Psykologin koulutusta vaaditaan ainoastaan avo-testien tulkintaan. 

_______________________________________________________________________
-	15 § selkeä määrittely työvoimakoulutuksen ja kasvupalvelukoulutuksen eroista 
-	16 § kasvupalvelukoulutusten opiskelijavalinta säilyisi maakunnilla – tämä on ehdoton työllisyysnäkökulman säilymiseksi. Jos suurin osa näistä koulutuksista tulisi olla työmarkkinamuutoksiin nopeasti reagoivaa, kuten esityksen s. 71 sanotaan, ” tavoitteena lisätä osaavan työvoiman tarjontaa, nopeuttaa työmarkkinoiden siirtymiä sekä tukea yritysten kasvua ja kansainvälistymistä”, niin tämä tulisi kirjata pykäliin - vai tuleeko erikseen soveltamisohje?  
-	19 § työssäoppimisesta on tulossa kirjallinen, työkokeilusopimuksen kaltainen sopimus, jossa osapuolena maakunta - tällä hetkellä TE-toimisto ei ole näissä sopijaosapuolena - mitä maakunnan rooli sopijaosapuolena tarkoittaisi käytännössä? 
-	Liikkuvuusavustuksen laajentaminen rekrykoulutukseen lisäisi liikkuvuutta ja on siis hyvä asia.

4 luku – Työkokeilu

-	24§  kohta 8 on erinomainen parannus nykyiseen: Ehto, jonka mukaan kokeilun järjestäjän tulee työkokeilun päätyttyä antaa maakunnalle tai palveluntuottajalle arvio henkilöasiakkaan soveltuvuudesta työhön, ammattiin tai alalle sekä jos työkokeilu on järjestetty työmarkkinoille paluun tukemiseksi työelämävalmiuksien ja osaamisen kehittämistarpeista. 
 
5 luku – Työllistämisvelvoite

      -    Mikä on kuntoutusmahdollisuus? Mitä tarkoittaa käytännössä?

LAKI VUOROTTELUVAPAALAIN MUUTTAMISESTA

-	Vuorotteluvapaiden informaatiotehtävät tarkoitus siirtää työttömyysetuuden maksajille, mutta mistä nämä saavat selville vuorotteluvapaasijaisen statuksen; toisaalta työnantajat ovat halunneet pääsääntöisesti, että vuorotteluvapaapaikkoihin haetaan sijaisen kelpoisuuskriteerit täyttäviä ehdokkaita, eivätkä paikat ole avoimessa haussa (valmistelu tosin vielä kesken, joten vaikeaa kommentoida) 

Lopuksi

Työhallinnon rooli ja merkitys suomalaisen yhteiskunnan ylläpitäjänä on suuri. Se on ollut osallisuuden  tarjoajana myös niille, joilla ei ole ollut mahdollisuuksia avoimille työmarkkinoille, ns. kovan rahan työpaikkoihin eli henkilöille, joille on ollut suuri saavutus suoriutua esimerkiksi kolmannen sektorin tarjoamasta työstä. Nyt on selkeästi havaittavissa vaara tämän ryhmän syrjäytymisestä kokonaan yhteiskunnan osallisuudesta.menestyjien ja pudokkaiden kuilu kasvaa. Tämä johtaa pohjoismaiden perusarvon hyvinvointivaltion rapautumiseen. Kuka vastaa seurauksista, jotka osattomuudesta ulkopuolelle jäämisestä voi seurata? Yhteiskuntarauha voi voi tavalla tahi toisella järkkyä. Kaikesta huolimatta, osattomuuden hinta on kova, eikä sen vaikutuksia voi mitenkään rahalla mitata.

Työhallinto on taannut toiminnallaan pitkälti yhteiskuntarauhan ylläpitämistä suomalaisen yhteiskunnan murrosten ja kehityksen eri vaiheissa, myös  1990-luvun alun laman aikana ja sen jälkeen. TE-toimistot ovat olleet asiakkailleen valtakunnallisesti neutraali toimija, joka on pystynyt tarjoamaan palveluitaan kaikille niitä tarvitseville tasapuolisesti ja oikeudenmukaisuuteen pyrkien koko Suomessa.

Maakuntauudistus tuo te-palvelujen arkeen taustalle politiikan värit, jotka vaikuttavat sen mukaan, millainen maakuntahallitus kulloinkin alueille valikoituu  palvelutarpeita priorisoimaan ja palveluiden hankintaa ohjaamaan. Tämä ei välttämättä ole työttömien ja työnhakijoiden parhaaksi.

 
Yhteistyöterveisin.
THHL ry psta

	EIJA TUUTTI		 
	Eija Tuutti			 
	puheenjohtaja

_______________________________________________________________________

a