_______________________________________________________________________

TYÖ-JA ELINKEINOMINISTERIÖ
TIMO MELING

Lausunto luonnokseen hallituksen esitykseksi eduskunnalle julkisista rekrytointipalveluista, osaamisen kehittämispalveluista, alueiden kehittämisen ja kasvupalvelujen rahoittamisesta, yksityisistä työnvälityspalveluista sekä taloudelliseen toimintaan myönnettävän tuen yleisistä edellytyksistä annetun lain     1 ja 2 §:n muuttamisesta annetun HE:n 93/2018 vp täydentämisestä

Yleistä

Työ- ja elinkeinohallinnon henkilöstöliitto THHL ry on eri yhteyksissä saanut palautteita  sekä alueiden luottamusmiesten sekä muiden hedien että myös suoraan aluekierroksilla  jäsenten kautta näkemyksiä esillä olevaan lakipakettiin, josta koostetta alla olevassa. 
Tämä lausuntomme on luonteeltaan osin kommentointia. Tässä on huomioitu kentän työssä vastaan tulleita pohdintoja ja niiden suhdetta nyt esillä olevaan esitykseen. 

Aluksi on tullut kiitosta siitä, että ns. aktiivimallia ollaan nyt alkuperäisestä muuttamassa hieman parempaan suuntaan. Suunnitellut sanktiot vaikuttavat inhimillisemmiltä kuin nykyisessä mallissa. Tämä voi olla kannustavampaa asiakkaalle osoittaa aktiivista työnhakua.

Sen sijaan todetaan myös, että aktiivimallin suhde työttömyysturvaan ja tehtävien täyttämiseen lainmukaisesti, on vähintäänkin epäselvä ja monimutkainen. Herää kysymys, onko tämä tarkoituksella tehty niin monimutkaiseksi, etteivät kaikki työttömät pärjää tämän mallin kanssa ja putoavat näin kokonaan pois työttömyydestä ja oikeudesta työttömyysetuuteen. Perustuslain mukaan henkilöllä on oikeus työhön. Tämä tarkoittaa myös oikeutta työttömyysetuuteen, ellei työtä ole saatavilla.  

Onko se lopulta työnantajan etu, että hakuja työpaikkoihin tulee selvästi nykyistä enemmän, vaikka hakemukset suurimmalta osin olisivat asianmukaisiakin? TE-palveluissa tehtävät esittelyt työpaikkoihin säästävät työnantajan resurssia, mutta turvaavat paremmin osuvuuden.

Esityksen pääasiallinen sisältö 

Henkilön ilmoittautuessa työnhakijaksi hänelle laadittaisiin työllistymissuunnitelma, jossa edellytettäisiin työttömyysetuuden saamisen edellytyksenä omatoimista työnhakua tai osallistumista kasvupalveluihin. 
_______________________________________________________________________

Suunnitelmassa otettaisiin huomioon alueen työmarkkinatilanne, työnhakijan mahdollinen ammattitaitosuoja ja työnhaku- ja työllistymisvalmiudet sekä työ- ja toimintakyky. 
               -   Työnhaun alussa työ ja toimintakyvyn arviointi on melko vaativa tehtävä ja 	    
                    se edellyttää asiantuntijatyötä – useita kasvokkain kontakteja asiakkaan 
                    	kanssa ainakin työ- ja toimintakyvyn suhteen. Onnistuneeko maakunnan 
                    	vähimmäispalveluissa? Huonosti hoidettuna asiakkaat joutuvat heikentyneen 	
                    työkykynsä vuoksi eri arvoiseen asemaan.

Jos valmiudet ovat kunnossa, työnhakijan edellytettäisiin hakevan neljää työmahdollisuutta kuukauden tarkastelujakson aikana. 
           -   Työmarkkinoilla on paljon alakohtaisia ja alueellisia eroja, mikä väistämättä   	
                eriarvoistaa asiakkaita ja tuo jopa turhaa painetta vaihtaa ammattia 

Työnhakuvelvollisuutta ei tietyin edellytyksin olisi aikana, jona työnhakija on työssä, työllistyy päätoimisesti yrittäjänä tai on työkyvytön. Työnhaun seuranta perustuisi lähtökohtaisesti työnhakijan ilmoittamiin tietoihin. 
 
Suunnitelman toteuttamisen laiminlyönti ja työllistymistä edistävistä palveluista kieltäytyminen ja palvelun keskeyttäminen ilman pätevää syytä vaikuttaisivat porrastetusti työnhakijan oikeuteen saada työttömyysetuutta. 
                 -    Onnistunee myös maakunnallisissa vähimmäispalveluissa

Nykyisistä työnhakijaa työttömyysetuuden saamisen edellytyksenä velvoittavista työtarjouksista luovuttaisiin, mutta työllistymissuunnitelmassa voitaisiin edellyttää yksilöidyn avoimen työpaikan hakemista. Lisäksi työttömyysturvalaista kumottaisiin säännökset, jotka koskevat työllistymissuunnitelman laatimiseen ja tarkistamiseen sekä työllistymistä edistäviin palveluihin osallistumiseen liittyviä korvauksettomia määräaikoja. 
                   -    Sama asia eri tavalla toteutettuna – suunnitelmalle tulee runsasta    	
                        päivitystarvetta -  resursoinnin riittävyys?

Kohdassa  2.3.3. s. 15 on todettu, että nimenomaan työttömyysturvan anteliaisuus johtaa
työttömyysjaksojen pitkittymiseen. Nämä pitkittyvät osin myös siksi, ettei kohtuullisen työmatkan päässä ole sopivia työpaikkoja tarjolla. Perustuslain mukaan ihmisiä ei voi pakottaa muuttamaan, ei edes työn perässä. Useilla jo asunto- ja perhetilanteet vaikuttavat siihen, ettei muutto ole mahdollista, eikä edes kohtuullista. Lisäksi lyhytaikaisten työtilaisuuksien saumakohdassa katkokset työttömyysturvan maksussa ovat  tosiasia ja aiheuttavat talouden sekavuuden ja epävarmuuden pitkäksikin ajaksi. Työ- palkkatodistuksia joutuu edelleen odottamaan jopa kuukauden ja ylikin ja sen jälkeen vielä pari viikkoa (maksajasta riippuen pitempäänkin) seuraavaa työttömyysetuuden maksupäivää. Asuntolainat, vuokrat, ruokalaskut ym. pakolliset menot eivät odota ja myöhästymismaksuja ropisee. Toisaalta nousee väistämättä mieleen, että tällä on myös tarkoitus lisatä/tukea yrityksiä lyhyiden, pienipalkkaisten pätkätöiden käyttöön ja näin laskea työmarkkinoiden palkkatasoa.  

Esityksen tavoitteena on varmistaa työhakijoiden yhdenvertainen kohtelu ja työttömyysetuuden vastikkeellisuuden toteutuminen maakunta- ja kasvupalvelu-uudistusten voimaantulon jälkeen. Esitetyt muutokset eivät vaikuttaisi julkisia rekrytointipalveluita ja osaamisen kehittämispalveluita tarvitsevien työnhakijoiden 
_______________________________________________________________________
mahdollisuuksiin saada maakunnalta tai palveluntuottajalta henkilökohtaista palvelua. Muutokset eivät lisäisi myöskään työnantajien velvollisuuksia esimerkiksi kirjata työnhakijoiden yhteydenottoja. 
 
Työmarkkinatori sähköisenä alustana on hyvä konsepti, joka rakentuu pikkuhiljaa vielä paremmaksi. Mutta kuten monesti aiemmin on todettu, kaikki työnhakijat - sen enempää kuin monet pienet työnantajatkaan  - eivät pärjää pelkillä sähköisillä alustoilla. Myös henkilökohtaista palvelua tarvitaan.  

Maakunnalliset vähimmäispalvelut – jäävätkö liian köykäisiksi, mikä taas tuottaisi suurta ostopalvelujen tarvetta, joka taas vie varoja – kallista? Nykyinen asiantuntijoiden osaaminen hajoaa? 

Kansainvälisistä malleista

Ruotsin malli on melko lähellä Suomen nykyistä mallia. Te-palveluja hoitaa julkinen toimija. Laissa ei määritellä haettavien paikkojen määrää, vaan siitä sovitaan työllistymissuunnitelmassa työnhakijakohtaisesti.
	-   Suomessa voisi olla samalla tavalla henkilökohtainen suunnitelmassa 	  	    sovittava määrä. Aloittain työpaikkojen tarjonta poikkeaa suuresti ja joillain 	    aloilla ja alueilla ei paikkoja ole juurikaan edes tarjolla. Pitää myös välttää 	     tilannetta, jolla työnantajille aiheutuu kiusaa turhilla hauilla!
Nyt suunnitteilla olevassa palvelumallissa palvelutarvetta arvioi Suomessa moni eri taho. Millä varmennetaan tasa-arvoinen kohtelu asiakkaiden kesken? 

Sähköinen aktiviteettiraportti voisi olla hyvä seuranta väline myös Suomessa.
	-   Mikäli asiakkaalla ei ole atk-välineitä ja yhteyksiä käytettävissään, tarvitaan 	    kattava palvelupisteverkko, jossa asiakas voi hoitaa ilmoituksensa   	   	    aktiivisuuden täyttymisestä.
	-   Jollei tätä mahdollisuutta ole, henkilökohtaisten käyntien määrä lisääntyy.

Sähköiset palvelut hoitavat asioinnin
	-   Em. on uskoa utopiaan. Sähköinen asiointi, erilaiset ilmoitukset sen kautta 	    ym., teettävät paljon henkilöresursseja vaativaa työtä, jota ei 	   	    lakiesityksessä ole huomioitu mitenkään. Tosin on kirjattu kommentti, ettei 	    sähköinen asiointi lisää viranomaisen/palveluntuottajan työtä, koska jo 	   	    nykyisellään niitä tehdään huomattavia määriä. Todellisuus on se, että 	    nämä työllistävät valtavasti, eikä näitä palveluja tuoteta muiden töiden 	   	    lomassa.

Palvelutarpeen arviointi/aktiivimalli
	-   Palvelutarpeen arviointi ei saa perustua yksinomaan digitaaliseen  Tässä 	    kohtaa tarvitaan asiantuntijan tekemää palvelutarvearviota, jotta 	    	    pystytään huomioimaan asiakkaan työnhakuun liittyvät erityistarpeet. 	  	    Viranomaistyönä voidaan turvata riittävä asiantuntijuus. Erityisen tärkeää    	    on alkuvaiheen hyvä kartoitus. Kuka määrittelee asiakkaiden kohdalla sen _____________________________________________________________________________________
	    onko hänen haettava neljää, kolmea, kahta tai yhtä työpaikkaa 	   	    kuukaudessa. Voi tulla ”villinlännen touhuksi”.
	-   9 §  Ensimmäinen palvelutarvearviointi tulisi olla viranomaisen tekemä, jotta 	    palvelun yhdenmukaisuus säilyy tasapuolisena koko maassa. Etenkin tässä 	    tulee huomioida tietosuoja, kun kyseessä on lakiesityksessä muu palvelun 	    tuottaja (mm. terveystiedot – vain viranomaiselta pystyy virkavelvoitteena 	    edellyttämään salassapitoa).
	-   10 § Työnhakijan informointivelvoite ja ohjeistuksen antaminen on helposti 
 	     lakiin kirjattu, mutta käytännön toteutus vaikeata. On liene syytä olettaa, 	     että valtakunnallinen selkeä ja helposti ymmärrettävä ohjeistus on jo 	   	     valmiina, jos lakiesitys menee läpi.
	-   11 § Onpa kehitelty melkoinen paketti suunnitelman pohjaksi. Erittäin 	  	     työllistävä monessa vaiheessa! Olipa palveluntuottaja 	   	   	     viranomainen/julkinen tai joku muu, tulee resurssointi olla monikertainen 	     nykyiseen verrattuna.
	-    s.  38 Sisältää lukemattomia kohtia, joita suunnitelmassa sovitaan tai 	   	     ollaan sopimatta ja sen mukaan määräytyvät seuraamukset. Kuka tietää 	     miten näitä tulkitaan ja toteutetaan yhteismitallisesti koko maassa tai onko 	     tämä edes mahdollista? Melkoinen tarkastelumylly tarvitaan ja työmäärä 	     on jälleen suuri ja edellyttää valtavasti henkilöresursseja.
Työllistymissuunnitelma
	-   Suunnitelman tekeminen 2 viikon kuluessa on hyvä asia. Mutta tuleeko se 	    toteutumaan kaikkien palvelutuottajien kohdalla. Valinnanvapauden kautta 	    asiakkaalla on valta valita palveluntuottajansa. Syntyykö toisaalle ruuhkaa 	    ja toisaalla ei ole asiakkaita. 
	-   Kuka määrittää onko asiakkaan työhakemus perusteeton? Eikö työnantaja 	    ole se, joka määrittelee hakijoiden sopivuuden?
	-   Jos velvoittavista työtarjouksista luovutaan ja yksilöity työtarjous kirjataan 	    työllistymissuunnitelmaan, kontaktoinnit asiakkaaseen lisääntyvät 	  	    suunnitelman pitämiseksi ajantasaisena. Resursointi?

Työn hakemisen seuraaminen
	-   Viranomaistyötä? Asiakkaiden tasavertainen kohtelu?
	-   Kaikilla asiakkailla ei ole mahdollisuutta sähköisen 	

Esitys laiksi julkisista rekrytointipalveluista ja osaamisen kehittämispalveluista

Laki olisi tulossa voimaan 1 päivänä tammikuuta 2020 – todellako?    
Miksi maakunta on jo tässä lakiesityksessä viranomaisena, joka suorittaa hakijan alkuvaiheen palvelut ja tietyt muut palvelut? Maakunta aloittaa toimintansa aikaisintaan 1.1.2021. Eikö laki maakuntien perustamisesta pitäisi hyväksyä ensin ennen kuin tämä laki voitaisiin hyväksyä? Laki maakunnista voi myös muuttua täysin tai lakia ei tulla hyväksymään koskaan. Silloin tätä lakia ei voi käsitellä ennen kuin muut lait on käsitelty.
_______________________________________________________________________

Nykyinen viranomaistyö varmentaa kansalaisille mahdollisuuden tasapuolisempaan kohteluun ja mahdollisuuteen saada palveluja. Viranomaistyötä ei voida täysin siirtää yksityisille palvelutuottajille.

Sekalaista kommentointia

-	Nousukausi on lisännyt kilpailua työvoimasta ja tuonut myös                   rekrytointiongelmia, mikä ilmenee TEMin ja Tilastokeskuksen työnantajahaastatteluista. Päättäjien puheet työpaikkojen ja työnhakijoiden kohtaanto-ongelmasta eivät kuitenkaan aina perustu tosiasioihin. Kun hakee esim. Laitilan työpaikkoja TE-palveluiden sivustoilla, vaikuttaa siltä, että mm. metallialan töitä olisi runsaasti  tarjolla. Todellisuudessa vuokrausfirmat vääristävät tilastoja. Yksi toimeksiantaja antaa jatkuvasti paikkojaan usealle vuokrausfirmalle. Todellisuudessa yksi paikka on vapaana ja se on avoimena 3 – 4 eri vuokrausfirmalla. Miten paljon näitä eri vuokrausfirmojen avoinna olevia päällekkäisiä paikkoja on?
-	Todellisuus on ”sunnuntaipuheita” ihmeellisempää. Yritykset eivät 	                edelleenkään ole erityisen kiinnostuneita ikääntyneistä työnhakijoista, eivät      asiantuntijoista ja osaajistakaan. Kiinnostus lopahtaa viimeistään siihen,    kun kuulevat hakijan iän  n.  60v. Onko nyt aika laittaa velvoitteita myös     työnantajille/yrityksille ikääntyneiden ja myös osa-työkykyisten  	       työnhakijoiden palkkaamiseksi? Ei vain porkkanaa, vaan myös keppiä.     Sitähän työnhakijoillekin tarjotaan yritysjohtajien taholta.      
-	Olisi vielä kerran kohtuullista tarjota yli 60-vuotiialle mahdollisuus 	        eläkkeelle siirtymiseen etenkin, jos työkyky ja terveys ovat jo olennaisesti     heikentyneet? Tässä iässä mahdollisuudet uudelleenkouluttautumiseenkin     ovat varsin näennäiset suhteessa työikäaikaan.
-	Entäpä määräaikaisesti lomautetut, kun esim. talvikautena ei ta:lla ole työtä tarjolla? Onko pakko hakea koko ajan viikoittain uutta työtä ja vaihtaa vaikka lyhytaikaisissa töissä paikasta toiseen? Kuka/mitä/miten seuraa? Maksajat ja katkokset työttömyysetuuden maksamisessa?

Lopuksi

THHL ry korostaa sitä, että työnhakijan palvelutarvearvioinnin tulee olla viranomaistyötä ja perustua asiakkaan henkilökohtaiseen tapaamiseen. Palvelutarpeen arvioinnin osuvuus on perusasia samankaltaisessa tilanteessa olevien asiakkaiden tasavertaisessa palvelussa ja kohtelussa. 

TE-asiantuntijoilla on pitkällinen osaaminen tähän työhön ja on vastakin, jos tähän työhön tulee riittävästi henkilöresursseja. Onnistunut perusarviointi, seuranta ja asiakkaan tuki on aikaaviepää ja vaatii tekijöikseen ihmisiä. Tätä ei voi hoitaa digitaalisesti. 

 Yhteistyöterveisin.
THHL ry psta		
			EIJA TUUTTI		 
			Eija Tuutti			 
			puheenjohtaja
_______________________________________________________________________