Inrikesministeriet 			Utlåtande
Migrationsavdelningen
PB 26
00023 STATSRÅDET			Kristinestad 9.8.2010

Som svar på inrikesministeriets begäran om utlåtande om regeringens proposition till riksdagen gällande lagen om mottagning av asylsökande framför staden Kristinestad följande:

Lagpropositionens huvudsakliga innehåll är i rätt riktning.

Då man känner till de problem som ett ökat antal asylsökande och invandringen har förorsakat t.ex. i Sverige, bör Finland undvika motsvarande problem med hjälp av förhandsåtgärder.  I lagstiftningen borde bl.a. följande faktorer beaktas: 

Resurser bör reserveras för att möjliggöra en snabbare behandling av asylansökningar för dem som helt saknar grund att söka asyl i landet (nu är behandlingstiden ungefär 11 mån i sk. normala fall). Detta skulle fungera som en signal och en kort behandlingstid är till fördel för både sökandena och hela samhället. Särskilt behandlingstiden för asylsökande som kommer från övriga EU-länder borde inte vara längre än några dagar.  Det faktum att ca 75 % av asylsökandena får ett negativt beslut visar för sin del på att en stor del av de som kommer till landet inte uppfyller kriterierna för mottagning av asylsökande. För att vi på förhand ska kunna undvika problem som många länder tampats med, bör ansökningsprocessen vara effektiv och garantera skydd enbart åt dem som verkligen behöver det. En effektiv process hindrar också uppkomsten av eventuella anhopningar av anmälningar.

Mottagande- och brukspenning (i stället för utkomststöd): Om det ekonomiska läget i vårt eget land försämras måste man ytterligare fundera på penningens storlek. Det är bra om man med hjälp av brukspenningen kan poängtera att vistelsen är tillfällig (jfr. utkomststödet). 

De som stannar i landet måste omedelbart inleda utbildningen i allmänna och yrkeskunskaper. Positivt är förslaget till personlig rådgivning och handledning samt individuellt handlingsprogram, som asylsökanden undertecknar och i vilket överenskoms om asylsökandens deltagande i arbets- och studieverksamhet (studier i nationalspråket, städ- och underhållsarbeten i centralen, främjande av den egna aktiviteten).  Under mottagningstiden bör man ordna verksamhet för asylsökandena och stöda integrationen av dem som får stanna i landet och å andra sidan ge dem som fått avslag på sin ansökan bättre möjligheter att åka tillbaka. Stödet för dem som inte deltar i någon verksamhet bör minskas. Att själv ha ansvar för sin egen vardag förebygger passivering.

Finland bör inte ta i bruk den aktivitetsbonus som nu behandlas i Sverige (finansiell belöning för deltagande i aktiviteter som ordnas). De ekonomiska ersättningar som asylsökandena får borde redan i sig sporra dem att aktivt delta i den verksamhet som ordnas. Användningen av ekonomiska sanktioner för dem som vägrar delta i verksamheten är att rekommendera.

I handledningen och rådgivningen åt de som stannar i landet bör både rättigheterna och skyldigheterna poängteras, betydelsen av att lära sig språket samt känna till och följa landets lagar och kultur. Sysselsättningen för dem som får asyl bör stödas effektivt på olika sätt. De som får stanna i landet måste inom en viss tid avlägga ett obligatoriskt språktest i ett av nationalspråken. Detta effektiverar språkundervisningen.

Slutligen kan konstateras att det med tanke på integreringen skulle vara positivt om de som beviljas asyl skulle representera olika nationaliteter (jfr. ett större antal personer av samma nationalitet bildar lätt egna grupperingar/områden).

Vi kan förebygga olika hotbilder med egna åtgärder.

Riitta El-Nemr
stadsdirektör