Edustaja
Lea Nykänen
Punavuorenkatu 11 B 41
00120 Helsinki
050-4941750
lea.nykanen@kolumbus.fi		

ASIA:	LAUSUNTO

Sisäasiainministeriölle hallituksen esitykseen eduskunnalle laiksi kansainvälistä suojelua hakevan vastaanotosta

	Lausuntopyyntö SM077:00/2009, ministeriön luonnos 24.6.2010

Kiitän Sisäasiainministeriötä mahdollisuudesta antaa alaikäisten turvapaikanhakijalasten edustajana lausunto yllä mainitusta lakiesityksestä.

Lausuntoni kohdistuu pykäliin, joissa käsitellään ilman huoltajaa tulleiden kansainvälistä suojelua hakevien vastaanottopalveluja ja edustamista.

Yllämainittuihin asioihin lakiesityksessä on aikaisempaan lakiin verrattuna muutama hyvä täsmennys ja lisäys. Lakiesityksessä hyvänä ovat viittaukset lastensuojelulakiin ja lapsen oikeuksien yleissopimukseen, joita alaikäisten vastaanotossa tulee nykyistä tarkemmin noudattaa. Kuitenkaan laki, esitetyssä muodossa toteutettaessa, ei pidä kaikkia lapsia yhdenvertaisina. Lainsäädäntömme mukaan lapsi on lapsi kunnes hän täyttää 18 vuotta. 16 – 17 -vuotiaita ei lakiesityksessä ja sen perusteluissa kuitenkaan kohdella yhdenvertaisina alle 16 -vuotiaiden kanssa. Myös aikuistumassa olevat turvapaikanhakijalapset tarvitsevat erityistä tukea ja huolenpitoa ja samat palvelut kuin pienemmät lapset.

Edustajan määrääminen ehdollisena sisältyi aikaisempaan lakiin, nyt on ehdotettu, että edustaja määrätään. Tämä on kannatettava uudistus. Hyvänä pidän myös sitä, että edustajien rikostausta selvitetään. Muutoin lakiesityksessä ja perusteluissa edustajan tehtävä on jätetty hyvin kapea-alaiseksi eikä sitä ole sisällytetty kaikkiin niihin pykäliin, joissa puhutaan lapsen edusta huolehtimisesta. Edustaja on tärkein yksittäinen henkilö lapsen turvapaikkaprosessissa. 

Edustaja käyttää huoltajalle kuuluvaa puhevaltaa yksin tai yhdessä lapsen kanssa. Edustaja seuraa ja tarvittaessa huomauttaa viranomaisia mikäli lasta koskevat oikeudet ja kansainväliset sopimukset eivät toteudu. Tämä ei tule laissa selvästi esiin, varsinkaan lain perusteluissa. 
Monissa muissa EU-maissa edustajan tehtäviä ja roolia ollaan kehittämässä ja vahvistamassa ja edustajan tehtävän vaativuutta korostamassa.  Vastaavasti Suomessa niitä ollaan, lakiesityksen mukaan, vähentämässä.     
Lakiesityksestä jää sellainen vaikutelma, että edustajia ei ole lain valmistelussa kuultu.  

Ilman huoltajaa olevan alaikäisen vastaanottoon liittyviä majoituksen, palvelujen ja edustamisen perusteluja tulisi tarkentaa, poistaa niissä esiintyvät ristiriidat ja miettiä toteutuuko perustelut nykymuodossa kirjoitettuina lapsen etu.

Pykäläkohtaiset kommentit

5§ Lain soveltaminen alaikäisiin

Pykälän toisessa momentissa säädetään lapsen kuulemisesta. Sen mukaan kuulemista ei tarvitse suorittaa mikäli se olisi tarpeetonta. Lakiesityksestä ja sen perusteluista ei käy riittävästi selville milloin tällainen kuuleminen voidaan jättää suorittamatta ja kuka päättää kuullaanko lasta vai ei.
Laista pitäisi poistaa kohta ”jollei kuuleminen ole ilmeisen tarpeeton”. Jos tämä lause halutaan säilyttää, tulee esityksen perusteluihin tulla selkeät ohjeet milloin kuuleminen on tarpeeton.  Lapsen mielipide voidaan mielestäni jättää kuulematta vain tilanteessa, jossa kuuleminen vaarantaisi lapsen terveyden.

5§ toinen momentti ehdotan muutettavaksi: Lapsen mielipide tulee ottaa huomioon hänen ikänsä ja kehitystasonsa mukaisesti. Kaksitoista vuotta täyttäneelle lapselle on annettava mahdollisuus tulla kuulluksi häntä itseään koskevassa asiassa. Myös nuorempaa lasta voidaan kuulla hänen ikänsä ja kehitystasonsa edellyttämällä tavalla.

Hyvänä pidän 5§ perusteluissa viittauksia lastensuojelulakiin ja lapsen oikeuksien yleissopimuksen 12 artiklaan. Lakiehdotuksessa korostetaan lapsen etua ja kuulemista. Tämä on hyvä ja kannatettava asia. Hyvänä pidän lastensuojelulain 4§ seitsemänkohtaista luetteloa asioista, jotka myös kansainvälistä suojelua hakevan lapsen vastaanotossa tulee ottaa huomioon lapsen etua arvioitaessa.  Ko. pykälän perusteluissa korostetaan viranomaisvalvontaa lapsen edun toteutumisessa. Pykälässä ei ole mainittu edustajaa, jonka tehtävä huoltajalle kuuluvana puhevallan käyttäjänä on huolehtia lapsen edun toteutumisesta. Tällaiseen tilanteeseen edustaja saattaa joutua, jos hän katsoo, että viranomaiset eivät toimi lapsen edunmukaisesti. 

5§  Perustelujen ensimmäiseen kappaleeseen esitän lisättäväksi:
Viranomaisten ja lapsen edustajan tehtävä on valvoa, että lapsen etu toteutuu.

6§ Lain soveltaminen haavoittuvassa asemassa oleviin

6§ perusteluissa kappaleessa 3 todetaan, että vastaanottokeskuksen sosiaalityöntekijä ja terveydenhoitaja haastattelevat hakijan. 
Alaikäisten kohdalla useissa ryhmäkodeissa noudatetaan käytäntöä, että sosiaalityöntekijän alkuhaastattelussa edustaja on läsnä. Tämä on tärkeä edustajan ja lapsen välisen luottamuksellisen suhteen kehittymiselle.  Sosiaalityöntekijän alkuhaastattelusta saatu tieto auttaa edustajaa muodostamaan käsityksen lapsen tilanteesta eikä edustajan tarvitse kysellä samoja asioita uudelleen. Edustaja tarvitsee taustatietoa lapsesta, pystyäkseen tukemaan lasta turvapaikkakuulustelussa ja -puhuttelussa tekemällä tarvittaessa selventäviä kysymyksiä erityisesti, jos lakimies ei ole niissä läsnä. On lapsen edun toteutumisen vastaista, jos edustaja ei ole tai ei saa olla läsnä sosiaalityöntekijän alkuhaastattelussa.
Esitän 6§ perustelujen 3. kappaleeseen lisättäväksi:
Edustaja on läsnä ilman huoltajaa olevan alaikäisen kansainvälistä suojelua hakevan sosiaalityöntekijän alkuhaastattelussa.

6§ perustelujen kappaleessa 3 ei ole mainittu kuin viranomaiset tietojen välittäjinä lapsen tilanteesta tai erityistarpeista. Joskus lapsi puhuu vain edustajalle esim. joistakin merkittävistä terveyteensä liittyvistä asioista, joihin lapsi tarvitsee hoitoa ja joista mahdollisesti myös maahanmuuttoviraston tulee saada tieto.

Esitän muutettavaksi 6§ perustelujen 3. kappaletta seuraavasti:
Lisäksi vastaanottokeskuksessa työskentelevät ohjaajat ja lapsen käräjäoikeuden määräämä edustaja ovat velvolliset kertomaan lapsen erityistarpeista terveydenhoitajalle ja sosiaalityöntekijälle.

14§ Tietojen antaminen

Pykälän toisessa momentissa todetaan tietojen antajina poliisi tai rajavartiolaitos. 
En pidä hyvänä, että poliisi tai rajavartiolaitos vastaa tietojen antamisesta alaikäisille ilman huoltajaa kansainvälistä suojelua hakeville. Kun lapsi hakee turvapaikkaa, tulkkia ei ole aina paikalla, tulkkaus voi tapahtua puhelimitse tai tulkki voi puhua kieltä, jota lapsia ei oikeasti ymmärrä. Näin tapahtuu usein. Lapsi ei uskalla vasta maahan tulleena kertoa, että hän ei ymmärrä tulkkia. Lisäksi maahan saapuessaan lapset ovat usein varsin sekavassa mielentilassa eivätkä pysty omaksumaan uutta tietoa. Alaikäisten kohdalla parempi vaihtoehto on, että tietojen antajana on vastaanottokeskuksen henkilökunta ja varmistetaan, että se annetaan lapsen omalla äidinkielellä. Sosiaalityöntekijä kertoo lapselle oikeusavun merkityksestä ja käyttämisestä. 
Esityksessä mainitaan, että poliisi tai rajatarkastusviranomainen antaisi tiedot kirjallisena. Mielestäni kirjallinen informaatio on toissijainen. Sen voidaan antaa suullisen informaation lisäksi lukutaitoisille. Informaation antaminen ei saa jäädä kirjallisen informaation varaan, vaan hakijalle on aina annettava mahdollisuus esittää selventäviä kysymyksiä. Myös lukutaidottoman lapsen oikeus on saada perusteellista tietoa yllä mainituista asioista. Kirjallinen viestintä ei niissä maissa, joista esim. suurin osa alaikäisistä tulee, ole tyypillinen viestintätapa.
Oikeusapua antavien toimistojen tietojen välittämisessä pitäisi kiinnittää huomiota, että ko. toimistot ovat perehtyneet kansainvälisiin sopimuksiin ja alan lainsäädäntöön.

14§ esitän lisättäväksi:
Vastaanottokeskuksen sosiaalityöntekijä kertoo alaikäisille ilman huoltajaa tulleelle kansainvälistä suojelua hakevalle vastaanottopalveluista, vastaanottoon liittyvistä oikeuksista ja velvollisuuksista sekä vastaanottoon liittyvissä kysymyksissä avustavista järjestöistä. Lisäksi luku- ja kirjoitustaitoisille annetaan kirjallinen esite majoittumisesta, toimeentulotuesta, terveydenhoidosta, työ- ja opintotoiminnasta, oikeudesta avustajaan sekä alaikäisen edustamisesta. 

15§ Majoitus vastaanottokeskuksessa

Tässä pykälässä säädetään turvapaikanhakijan siirrosta toiseen vastaanottokeskukseen. 
Vielä muutama vuosi sitten alaikäisiä lapsia siirrettiin toiseen vastaanottokeskukseen pääsääntöisesti turvapaikkakuulustelun ja -puhuttelun jälkeen. Nykyisin siirtoja tehdään paljon kurinpidollisista syistä. Perusteluna näissä siirroissa on usein ollut, että lapsi ei sovellu ko. vastaanottokeskukseen ja/tai työntekijät eivät jaksa lapsen kanssa. Usein kurinpidollinen siirto on ongelman siirtämistä toiseen vastaanottokeskukseen. Vastaanottokeskuksissa on lapsia, jotka ovat jo neljännessä sijoituspaikassa.. Monesti siirrot on tehty keskustelematta edustajan kanssa. Edustaja on saattanut saada tiedon siirrosta vasta siirron tapahduttua. Näissä siirroissa ei mielestäni ole aina ollut kysymys lapsen hankaluudesta, vaan pikemmin siitä, että henkilökunta ei pysty vastaamaan lapselta tulleeseen haasteeseen. Erityisesti tukiasunnoissa henkilökunnalla ei ole riittävästi aikaa lapsille. Vastaanotossa pitäisi kiinnittää huomiota henkilökunnan rekrytointiin ja koulutukseen.
Ennen siirtoa, vastaanottokeskuksen henkilökunnan pitäisi miettiä muita ratkaisuja tilanteeseen. Siirrosta tulisi aina keskustella yhdessä henkilökunnan, lapsen ja edustajan kanssa. 
Perusteluissa esitetyt siirron syyt; ”siirto tarpeen hakijan itsensä kannalta ja vastaanottokeskuksen toiminnan kannalta" ovat liian epämääräiset ja antavat mahdollisuuden tehdä siirto lähes kaikissa tilanteissa.
15§ Esitän lisättäväksi, että lapsen siirrolle toiseen vastaanottokeskukseen pitää olla vahvat, yksilöidyt perusteet ja siirrosta päättää vastaanottokeskus yhdessä edustajan kanssa.

16§ Ilman huoltajaa olevan alaikäisen majoitus

Lakiesityksessä ja sen perusteluissa ehdotetaan, että ilman huoltajaa oleva alaikäinen majoitetaan ryhmäkotiin, jonka kaikessa mitoituksessa (lasten määrä/yksikkö, lasten määrä/rakennus ja henkilökunnan vähimmäismäärä) noudatetaan lastensuojelulain säännöksiä. Tämä koskisi vain alle 16-vuotiaita. 

16§, momentti 2
Tukiasuntovaihtoehto yli 16-vuotiaille on kannatettava vaihtoehto, mutta vain sillä edellytyksellä että näiden nuorten sijoittamisessa noudatetaan lastensuojelulain säädöksiä. Yhteen yksikköön on suunniteltu sijoitettavaksi 40 nuorta. Näin suuressa yksikössä ja esitetyllä henkilöstömitoituksella ei voida turvata lapsen yksilöllisen tuen ja huolenpidon tarpeita.
Lain perustelujen 6. kappaleessa todetaan, että poikkeaminen lastensuojelulain 59§:stä olisi perusteltua, koska ko. pykälässä säädetyt määrät viittaavat laitoksiin sijoitettujen vaikeisiin ongelmiin. Alaikäisillä ilman huoltajaa tulevilla nuorilla ei välttämättä ole samanlaisia ongelmia kuin suomalaisilla nuorilla, mutta esim. ero perheestä, traumaattiset kokemukset kotimaassa ja/tai matkalla Suomeen edellyttävät peruspalvelujen lisäksi, yksilöllistä tukea, huolenpitoa ja erilaisia tukipalveluja.

Esityksessä ei ole myöskään selkeästi ilmaistu millaisia nämä tukiasunnot olisivat, ryhmäkotiin liitettyjä, yksittäisiä yksiköitä vai mitä?.
Uusia majoitusmuotoja näyttää syntyvän tilanteissa, joissa olemassa olevat majoitusmuodot ovat riittämättömiä tulijamääriin nähden. Kun tulijamäärät laskevat, hyviäkin uusia majoitusvaihtoehtoja lopetetaan.  Maassamme kokeiltiin tukiasumistyyppistä majoitusta kansanopistoissa. Parhaimmillaan tällainen asuminen, yhdistettynä kielenopetukseen, yhteiskuntatietouden välittämiseen ja tukipalveluihin, palvelee nuoria turvapaikanhakijoita. Valitettavasti tämä majoitusmuoto lopetettiin sen sijaan että sitä olisi kehitetty. Hyvä vaihtoehto kansanopistomajoitus on myös siksi, että kaikilla ryhmäkoti- ja/tai tukiasuntopaikkakunnilla ei tarjota lainkaan tai vain vähäistä, vastaanottokeskuksen järjestämää, opetusta. 
Kun uusia majoitusmuotoja, (esim. tukiasunnot ja kansanopistossa asuminen) pikaisesti käynnistetään, unohdetaan helposti, että majoituksen lisäksi yhtä tärkeää on järjestää lapsen tarvitsemat palvelut ja tukimuodot (esim. ohjaajien antama tuki sekä koulu ja terveydenhuolto).
Yli 16-vuotiailla nuorilla on yhtä paljon traumatisoivia kokemuksia kuin nuoremmilla. Tämä tulee majoituksen puitteiden ja sisällön toteuttamisesta ottaa huomioon. 
Yli 16 -vuotiaiden majoitusvaihtoehtona tulisi mainita myös kansanopistot yllä kuvatuin edellytyksin.

Erityisen ongelmallista nykykäytännössä on, että nuori siirretään välittömästi aikuisten vastaanottokeskukseen, kun hän täyttää 18 -vuotta. Harva 18 -vuoden kynnyksellä maahan ilman huoltajaa tullut kansainvälistä suojelua hakeva nuori selviää yksin. Näille nuorille tulisi olla lastensuojelulainmukainen tukiasumismahdollisuus aina 21 ikävuoteen asti. 

Lapsia on siirretty aikuisten yksikköön myös silloin kun lapsen ikä on ollut riidanalainen. Tällaista on tapahtunut esim. poliisin päätöksellä, joka on perustunut hakijan ulkonaisesta olemuksesta tehtyyn päättelyyn iästä. Lapselle ei ole tehty edes ikäarvioita. Jotkut alaikäiset lapset on toisessa EU-maassa merkitty täysi-ikäisiksi. Tehtyjen ikäarviointien mukaan osa lapsista on kuitenkin todettu alaikäisiksi. 

Lapset eivät ole yhdenvertaisessa asemassa eri ryhmäkodeissa ja tukiasunnoissa. Lasten saamat palvelut asumisen ohella vaihtelevat riippuen millä paikkakunnalla ryhmäkoti tai tukiasunto on. 

16§ perustelujen 1. kappaleen mukaan alaikäinen lapsi voidaan sijoittaa myös sijaisperheeseen. Alle kouluikäisten sijoittamisessa sijaisperheeseen silloin kun on oletettavissa, että lapsen biologiset vanhemmat saapuvat perheenyhdistämisenä Suomeen, tulee noudattaa suurta harkintaa.
Esimerkki:
Lapsi saapui Suomeen noin alle 2 -vuotiaan. Hänet sijoitettiin ensin suomalaiseen pikkulastenkotiin. Samanaikaisesti käynnistettiin yksityismajoitusselvitys, jossa päädyttiin kielteiseen sijoitukseen. Myöhemmin lapsi siirrettiin suomalaiseen sijaisperheeseen. Kaksi vuotta lapsen maahan saapumisen jälkeen lapsen biologinen äiti miehensä kanssa saapui Suomeen. Lapsen siirto asumaan äitinsä kanssa ei ole onnistunut. Lapsella ja äidillä ei ole yhteistä kieltä. Kasvatus- ja huolenpitotavat sijaisperheessä ja äidin luona ovat hyvin erilaiset.
Pieniä lapsia on sijoitettu ryhmäkotiin, mm. Oravaisiin. Lapsi on saanut kasvaa yhdessä samasta maasta tulevien lasten kanssa. Hänen oma äidinkielensä on vahvistunut. Siirto asumaan yhdessä oman perheensä kanssa on sujunut helpommin kuin suomalaiseen perheeseen sijoitetulla lapsella.

Perhehoito pienessä yksikössä on hyvä, mutta on huolehdittava, että perhehoidossa lapsi ei vieraannu kielellisestä, kulttuurisesti ja uskonnollisesta taustastansa. Moni kansainvälistä suojelua hakeva lapsi on tottunut elämään yhteisöllisesti, joten ryhmäkodissa asuminen ei mielestäni ole vahingollista pienellekään lapselle. Tämä edellyttää, että ryhmäkoti on rakenteellisilta ratkaisuiltaan pienille lapsille sopiva ja henkilökunnassa on pikkulasten hoitoon perehtynyttä henkilökuntaa.

Esitän:
Kaikille alaikäisille tulee taata asumisen ohella samantasoiset palvelut majoituspaikkakunnasta ja majoitusmuodosta riippumatta.
Nuorelle, joka ei kykene itsenäiseen asumiseen täytettyään 18 vuotta, tulee taata mahdollisuus asua lastensuojelun jälkihuollon tyyppisessä tukiasunnossa tarvittaessa 21 ikävuoteen asti
Alaikäisenä ilman huoltajaa tulleelle kansainvälistä suojelua hakevalle, jonka ikä on epäselvä, tulee olla oikeus asua alaikäisyksikössä, kunnes hänen ikäasiansa on selvä.
Alle kouluikäisten majoituksen järjestämisessä, esim. perhehoitona, tulee huolehtia, että sijoituspaikka kykenee huolehtimaan lapsen äidinkielen kehittymisestä ja että sijoituspaikka ottaa huomioon lapsen kulttuurisen ja uskonnollisen taustan.

17§ Yksityismajoitus

Pykälän toisessa momentissa säädetään alaikäisten yksityismajoituksesta. Momentin mukaan ryhmäkodin johtaja päättäisi ilman huoltajaa olevan alaikäisen siirtymisestä yksityismajoitukseen.
Vallitsevan käytännön mukaan ryhmäkodin sosiaalityöntekijä ja perhetyöntekijä (jos on) tekevät yhdessä olosuhdeselvityksen perheessä joka hakee lasta yksityismajoitukseen. Edustaja on mukana olosuhdeselvityksessä. Selvitykseen on kytketty, ainakin pääkaupunkiseudulla, sen alueen lastensuojelun sosiaalityöntekijä, jolla yksityismajoitusta hakeva perhe asuu. Lastensuojelun sosiaalityöntekijä on perheen tapaamisissa mukana ainakin kerran. 
Olosuhdeselvitys painottuu, kuten termikin osoittaa, perheen olosuhteiden selvittämiseen; asunnon kokoon, perheen kokoon, taloudelliseen tilanteeseen, kasvatuskäytäntöihin (varsin rajallisesti), perheen vanhempien ammatteihin jne. 
Yksityismajoitusselvityksestä puuttuu sosiaalityöntekijän, perhetyöntekijän, lastensuojelun sosiaalityöntekijän ja edustajan yhteinen pohdinta, onko juuri kyseisen lapsen edun mukaista sijoittaa hänet yksityismajoitukseen silloinkin kun olosuhdeselvityksessä ei ole tullut perheestä tai perheen tilanteesta esiin mitään hälyttävää. Mielestäni pitäisi tarkemmin selvittää myös kenen tahto on, että lapsi muuttaisi sukulaisperheeseen.

Kaksi esimerkkiä:
Lapsen sukulaiset hakivat 16 -vuotiasta lasta yksityismajoitukseen. Olosuhdeselvityksen mukaan perhe oli soveltuva. Sosiaalityöntekijä, perhetyöntekijä ja edustaja päätyivät kuitenkin kielteiseen yksityismajoituspäätökseen. Kaikki katsoivat, että ko. lapsi hyötyy enemmän ryhmäkoti- ja kansanopistoasumisesta.
Ko. hakija, ollessaan 19 -vuotias, soitti ja kiitti, että häntä ei aikanaan sijoitettu yksityismajoitukseen.

Sukulaisperhe haki 10-vuotiasta lasta yksityismajoitukseen. Sosiaalityöntekijä, perhetyöntekijä, alueen sosiaalityöntekijä ja edustaja tekivät olosuhdeselvityksen, lapsen asuessa toisella paikkakunnalla. 
Päätöksen tekeminen osoittautui vaikeaksi. Aina kun lasta kuuli edustaja yksin tai uuden ryhmäkodin oma ohjaaja tai sosiaalityöntekijä, lapsi ilmoitti haluavansa asua ko. ryhmäkodissa. Kun sukulaiset kysyivät lapselta, lapsi ilmoitti, että voi hän muuttaa heidän luokseen. Lapsi oli kertonut myös omalle ohjaajallensa haluavansa asua ryhmäkodissa.
Lopulta edustaja päätti, että lapsi jää ryhmäkotiin asumaan. Tämä ei miellyttänyt edellisen ryhmäkodin sosiaalityöntekijää eikä johtajaa. Tilanne oli tulehtunut.
Kun lapsen äiti syksyllä 2009 saapui perheen yhdistämisenä Suomeen, hän ensimmäiseksi kiitti edustajaa ja sen ryhmäkodin sosiaalityöntekijää, jossa lapsi viimeksi asui siitä, että hänen lastansa ei siirretty sukulaisperheeseen yksityismajoitukseen.

Yksityismajoitukseen siirtäminen pitäisi tapahtua nykyistä harkitummin.

17§ 2 momentin mukaan vastaanottokeskuksen johtaja päättää ilman huoltajaa olevan alaikäisen siirtymisestä yksityismajoitukseen kuultuaan….
En pidä tätä hyvänä esityksenä, koska vastaanottokeskuksen johtaja ei välttämättä tunne lasta eikä hän osallistu yksityismajoitusselvitykseen. Edustaja tapaa lasta henkilökohtaisesti ja on lapsen kanssa monissa tapaamisissa mukana. Mielestäni edustajalle muodostuu melko hyvä käsitys lapsen tarpeista ja edusta kyetäkseen muodostamaan käsityksensä yksityismajoitusasiassa.
Esitän, että 17§ 2 momentin täsmentämistä:

Yksityismajoitusselvityksen tekemiseen osallistuvat vastaanottokeskuksen sosiaalityöntekijä, perhetyöntekijä (jos on), kunnan lastensuojelun sosiaalityöntekijä ja edustaja, jotka yhdessä päättävät lapsen sijoittamisesta yksityismajoitukseen.

35§ Edustajan määrääminen

On hyvä, että lakiesityksessä on päädytty edustajan määräämiseen kaikille alaikäisille kansainvälistä suojelua hakeville.

Edustaja pystytään määräämään varsin pian lapsen maahan saapumisen jälkeen. Esim. Espoon käräjäoikeus tekee välittömästi päätöksen asiassa, kun sinne on toimitettu pyyntö edustajan määräämiseksi. Jos muut käräjäoikeudet pystyvät toimimaan samalla tavalla, viivettä edustajan määräämiseksi ei synny. Näin taataan, että edustajana on henkilö, joka on riippumaton vastaanottojärjestelmästä ja turvapaikkamenettelystä vastaavista henkilöistä.

Esitän, että 35 § 2 momentissa oleva lause
”vastaanottokeskuksen johtaja käyttää huoltajalle kuuluvaa puhevaltaa alaikäisen henkilöä ja varallisuutta koskevissa asioissa, kunnes alaikäisille on määrätty edustaja” poistetaan.

36§ Edustajan kelpoisuus

Rikosrekisteriotteen esittäminen käräjäoikeudelle on kannatettava asia.

Edustajan tehtävän vaativuudesta ei ole mainintaa lain perusteluissa.
Edustajan tehtävä on monenlaista osaamista ja valmiuksia vaativaa. Edustaja hoitaa lapsen asioita yksin tai yhdessä lapsen kanssa monien viranomaisen kanssa (liite1) Lisäksi edustajalle tulee haasteita mm. lapsen, hänen perheensä (kotimaassa asuvat)ja sukulaistensa taholta. 
Pystyäkseen ajanmaan lapsen etua, edustajan tulee tuntea hyvin suomalainen palvelujärjestelmä. Hänellä tulee olla kokemusta lasten kanssa työskentelystä. 
36§ perustelujen 2. kappaleessa todetaan, että edustajalla tulisi olla perehtynyt maahanmuuttajiin, erityisesti kansainväliseen suojeluun ja ihmiskauppaan liittyviin asioihin, tulisi ymmärtää lupamenettely jne.
Esitän, että 36§ 2. kappaleessa esitetyissä lauseissa olevat ehdolliset muodot, kuten edustajan tulisi olla perehtynyt, tulisi ymmärtää, edesauttaisi muutetaan
edustajan tulee olla perehtynyt, tulee ymmärtää, edesauttaa…

Edustajana ei voi mielestäni toimia henkilö, joka ei ole saanut koulutusta tehtävään. Koulutuksen tulee olla samansisältöinen eri puolilla Suomea. Edustajakoulutuksessa tulee huolehtia, että edustaja saa tietoa kansainvälistä suojelua hakevaa lasta koskevasta lainsäädännöstä ja ns. lapsilainsäädännöstä yleensä sekä lasta koskevista kansainvälisistä sopimuksista. 
Edustajakoulutuksen järjestäminen ei voi olla vastaanottokeskuksen tehtävä, koska heidän tehtävänsä on huolehtia lasten asumisesta, hoidosta ja kasvatuksesta. Lisäksi on tullut esille vallitsevat kirjavat käytännöt, kun jokaisella vastaanottokeskuksella on oma näkemyksensä edustajan roolista ja tehtävistä. 
Kentällä toimii edustajia, joita ei ole lainkaan koulutettu tehtäväänsä tai he ovat saaneet ryhmäkodin sosiaalityöntekijältä ohjeet edustajan tehtävistä. Ilman riittävää ennakkokoulutusta edustaja ei tiedä, mitkä ovat hänen oikeutensa ja velvollisuutensa ja tehtävänsä lapsen edusta huolehtijana. On syntynyt väärinkäsityksiä ja sekaannuksia sekä edustajissa että eri vastaanottokeskuksissa, kun eri osapuolilla ei ole ollut tietoa toistensa tehtävistä. Tämä on käytännössä johtanut joissakin vastaanottokeskuksissa siihen, että edustajalta on kielletty tekemästä hänelle kuuluvia tehtäviä.
Jos yhtenäistä koulutusta ei ole, alaikäiset lapset ovat varsin eriarvoisessa asemassa.

Esitän, että edustajan kelpoisuusehtoja tarkennetaan niin, että ne vastaavat sitä vaatimustasoa, jota edustaminen käytännössä on.

Pykälän 36 1 momenttiin esitän lisättäväksi
Edustajan tulee käydä edustajakoulutus ennen kuin hän aloittaa edustajan tehtävissä.

Lain perustelujen 3. kappaleessa on esitetty useita työntekijöitä, jotka voisivat toimia edustajana. Mielestäni edustajan tulee olla täysin riippumaton niistä viranomaisista, joiden kanssa edustaja lapsen asioita hoitaessaan työskentelee. Myöskään virkaholhooja ei mielestäni voi toimia kansainvälistä suojelua hakevan lapsen edustajana.

Pykälän 36§ perusteluja esitän muutettavaksi:
Edustajan tehtävä ei voi liittyä virkaan tai työhön. Edustajana ei voi myöskään olla virkaholhooja tai sellainen kunnan tai valtion työntekijä, joka tekee päätöksiä lasta koskevissa asioissa. 
Edustaja ja avustaja eivät voi olla sama henkilö. Vastaanottokeskuksissa työskenteleviä henkilöitä ei tule määrätä edustajiksi.

37§  Edustajan tehtävät

Esityksessä vastaanottolaiksi on ristiriita 5§ ja 37§ esitettyjen asioiden välillä. Pykälän 5 perusteluissa, 6. kappaleessa viitataan lapsen huollosta ja tapaamisoikeudesta annetun lain 4§, jonka mukaan lapsen huoltajat päättävät lapsen hoitoa, kasvatusta ja asumista. Pykälässä 37 tämä oikeus esitetään poistettavaksi.

Kuten olen jo aikaisemmin pykälän 17 kommentissa todennut, yksityismajoitukseen siirtämispäätöksen tekijä ei mielestäni voi olla johtaja. 

Perusteluissa mainitaan, että edustajan tehtävänä on valvoa lapsen etua kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelyn aikana. Tämä on jätetty hyvin ylimalkaiseksi. UNHCR:n ja Kansainvälisen Pelastakaa lapset -järjetön ovat laatineet toimintasuositukset alaikäisten vastaanotosta ja edustajan tehtävistä. Esitän, että seuraavat suositukset lisätään tämän pykälän perusteluihin konkretisoimaan edustajan tehtäviä.
Edustajan tehtävä on 
-	taata, että kaikki lasta koskevat ratkaisut ovat lapsen edun mukaisia
-	taata, että lapsen mielipide kaikissa häntä koskevissa päätöksissä otetaan huomioon 
-	taata, että ilman huoltajaa tulleen lapsen huolenpito, asumisolot, koulutus, kieleen liittyvät asiat ja terveydenhuolto on asianmukaisesti järjestetty
-	taata, että lapsi saa oikeudellista apua pakolaisasemaan tai turvapaikkamenettelyyn liittyvissä asioissa
-	keskustella lapsen kanssa ja neuvoa häntä
-	työskennellä lapsen edun mukaisen kestävän ratkaisun löytymiseksi
-	ylläpitää yhteyksiä lapsen ja hänelle palveluja järjestävien tahojen välillä
-	ajaa lapsen etua tarvittaessa
-	ottaa selvää perheen jäljittämisen ja yhdistämisen mahdollisuudesta 
-	auttaa lasta pitämään yhteyttä perheeseensä. 
Edustajalle on järjestettävä koulutusta ja pidettävä huolta siitä, että hän saa ammatillista tukea tehtäviinsä
(Ilman huoltajaa tulleet lapset Euroopassa -ohjelma, toimintasuositukset, 3. painos, s. 16)

Edustajan tehtävä on huolehtia, että oikeudellisen avun antaja on kansainväliseen oikeuteen, turvapaikanhakijoita ja lapsia koskevaan lainsäädäntöön, sopimuksiin ja pakolaisasioihin perehtynyt lakimies.

Pykälän 37 perusteluihin (4. kappale) on kirjattu, että edustajan olisi mahdollisuuksien mukaan osallistuttava turvapaikkapuhutteluun. Edustajan oleellinen tehtävä turvapaikkaprosessissa on osallistua turvapaikkakuulusteluun (poliisi), turvapaikkapuhutteluun (maahanmuuttovirasto) ja päätöksen tiedoksiantoon. Käräjäoikeuden määräämänä edustajan tulee olla niissä läsnä. Edustaja ei voi valtuuttaa näitä tehtäviä toiselle henkilölle.

37§ perustelujen neljättä kappaletta esitän muutettavaksi. Edustaja osallistuu ilman huoltajaa olevan kansainvälistä suojelua hakevan lapsen turvapaikkakuulusteluun, -puhutteluun ja päätöksen tiedoksiantoon.

Samassa kappaleessa esitän kohdan, ”edustaja voisi käynnistää alaikäisen 
perheen …” muutettavaksi
Edustaja käynnistää tarvittaessa alaikäisen perheen jäljittämisen Suomen Punaisen Ristin henkilötiedustelun kautta.

Edustajan tehtävien täsmällisempi määrittäminen rajaa edustajan tehtäviä niin, että 
edustaja pystyy huolehtimaan velvoitteistaan, mutta välttämään samalla hoitamasta niitä tehtäviä, jotka ovat muiden vastuulla. Edustaja tarvitsee kuitenkin tietoa lapsesta eri viranomaisilta pystyäkseen valvomaan lapsen etua. Tässä asiassa edustajat ja sen seurauksena lapset eivät ole yhdenvertaisessa asemassa. Kaikissa alaikäisiä majoittavissa ryhmäkodeissa, tukiasunnoissa, opistoissa, lastensuojelulaitoksissa ja yksityismajoitusperheissä ei tiedetä mitä edustajan tehtäviin kuuluu. On ollut tilanteita, joissa vastaanottokeskus on jopa kieltänyt edustajaa tekemästä hänelle kuuluvia tehtäviä ja estänyt edustajaa tapaamasta lasta tai varaamaan tulkkia jne.
Myös eri viranomaiset määrittävät edustajan tehtävät eri tavoin. Lain tulkinta edustajan tehtävistä on muuttunut lain tulkinnan ajankohdasta riippuen.
Selkeä tehtäväkuvaus, koulutus edustajille ja viranomaisille ovat tärkeitä.

38§ Edustajan vapauttaminen tehtävästään 

Lapsen edusta huolehtimisen kannalta ei ole yhdentekevää, kuka toimii lapsen edustajana. On tärkeää, että edustaja vapautetaan tehtävästä, jos hän ei ole siihen sopiva.

Pykälän 38 1 momentti päättyy, ”edustaja voidaan vapauttaa tehtävästään…taikka jos siihen on muu erityinen syy.”
Perusteluissa erityisenä, vapauttamisen syynä pidetään sitä, että edustajan ja lapsen etu ovat ristiriidassa tai vastaanottokeskuksen työntekijä on sitä mieltä että edustaja ei sovi tehtäväänsä. 
Riittääkö vapauttamisen perusteluiksi vastaanottokeskuksen työntekijän mielipide? Ei voi olla niin, että edustaja vapautetaan automaattisesti tehtävästään vastaanottokeskuksen mielipiteen perusteella. Joskus tilanne voi ajautua siihen, että edustajan ja vastaanottokeskuksen näkemykset lapsen edusta eivät ole yhteneväiset. Tällaisessa tilanteessa vastaanottokeskus saattaa esittää käräjäoikeudelle edustajan vapauttamista tehtävästään. Ennen kuin käräjäoikeudelta haetaan edustajan vapauttamista, ristiriitatilanteen selvittämiseen tarvitaan jokin puolueeton, ulkopuolinen asiantuntijataho. 
 Kun vastaanottokeskukset esittävät käräjäoikeudelle edustajan määräämistä, voi myös käydä niin, että vastaanottokeskus valitsee edustajaksi vain sellaisia, jotka ”allekirjoittavat” vastaanottokeskuksen toimintatavat. Näin toimittaessa vaarannetaan lapsen etu ja edustajan riippumattomuus vastaanottojärjestelmästä.
	
Poliisi on joskus vaatinut edustajaa hakemaan vapauttamista tehtävästä, kun edustajalle ei ole sopinut poliisin ilmoittama poliisikuulustelu- tai päätöksen tiedoksiantoaika. Tällaista tilannetta ei saisi tulkita edustajan kyvyttömyydeksi hoitaa tehtäväänsä.

Esitän, että 38§ 1momentin toinen lause muutetaan 
Edustaja voidaan vapauttaa tehtävästään, jos hän sitä pyytää tai on sairauden tai muun syyn vuoksi estynyt hoitamaan tehtäväänsä. Muutoin edustajan vapauttamiselle tehtävästään tulee olla painava syy. 

39§ Edustajan tehtävän lakkaaminen

Pykälässä esitetään, että edustajan tehtävä lakkaa, kun lapsi tulee täysi-ikäiseksi. Se milloin lapsi on täysi-ikäinen, voi joissakin tapauksissa olla kiistanalainen. Vaikka lapselle tehdään ikäarviointi, asia voi jäädä kiistanalaiseksi. Poliisi saattaa antaa hakijalle uuden syntymäajan, jopa ilman ikäarviointia. Jos ikäarvioinnissa todetaan, että ”pidämme todennäköisenä, että tutkittava on vähintään 18 -vuotias”, poliisi antaa syntymäajaksi ikäarviointipäivän. Tutkittava ei saa säilyttää edes päivää ja kuukautta aikaisemmin esittämästä syntymäajastansa. Syntymäaika jää edelleen kiistanalaiseksi.
	
Toisessa EU-maassa viranomainen on saattanut virheellisesti rekisteröidä lapsen täysi-ikäiseksi. Suomessa poliisi saattaa tämän perusteella ilmoittaa edustajalle, että edustajaa ei tarvita. Näillä ”Dublin lapsilla” ei ole lain suomaa oikeutta ikäarviointiin. Näin oikeasti alaikäisiä lapsia voidaan pitää Suomessa täysi-ikäisinä ja palauttaa maihin, joihin alaikäisiä ei yleensä palauteta. 
Joitakin ikäarviointeja ”Dublin lapsille” on tehty. Osa heistä on osoittautunut alaikäisiksi.  

Ks. kommentit pykälään 16.

Esitän, että 39§ lisätään, että epäselvissä ikää koskevissa tapauksissa edustajan tehtävä lakkaa vasta käräjäoikeuden päätöksellä. 

Lea Nykänen
Edustaja

	

										Liite 1

Edustajan yhteistyökumppanit lapsen asioiden hoitamisessa

       Lakimiehet

Ely -keskukset 

Ryhmäkotien ja
perheryhmäkotien henkilökunta

Yksityismajoitus-
perheet

Perhekotien, 
lastenkotien jne.
henkilökunta

Lasten omaiset, sukulaiset ja tuttavat

           
                 Sosiaali-
työntekijät

Terveydenhoitajat ja muu
 terveydenhuolto 
henkilökunta

Opettajat ja muut opetusviranomaiset

Maistraatit, Kela jne.

Maahanmuutto-
virasto

Ulkomaalais-
ja muut poliisit

Rajavartijat

Edustaja