Sisäasiainministeriö
PL 26
00023 VALTIONEUVOSTO

Sisäasiainministeriön 24.06.2010 päivätty lausuntopyyntö SM007:00/2009

LAUSUNTO EHDOTUKSESTA HALLITUKSEN ESITYKSEKSI EDUSKUNNALLE LAIKSI KANSAINVÄLISTÄ SUOJELUA HAKEVAN VASTAANOTOSTA

Metsälän vastaanottokeskus kiittää mahdollisuudesta saada lausua kommenttinsa hallituksen esityksestä Eduskunnalle laiksi kansainvälistä suojelua hakevan vastaanotosta. 

Haluamme alkuun todeta, että pahoittelemme, että ko. lain valmistelu ei ole sisältänyt sellaista tarpeellista laaja-alaista turvapaikanhakijoiden vastaanottotoiminnan strategiapohdintaa ja -valmistelua, joka olisi ollut erityisen perusteltu ja tarpeellinen manööveri nyt vallitsevassa tilanteessa. Nythän turvapaikka-toiminta, sen hallinnointi ja sen toteuttamisfilosofia, on selvästi eräänlaisessa fundamentaalisessa muutos- ja murrosvaiheessa, paitsi siihen liittyvän lainsäädännön kehittämistarpeen ja keskushallinnon muuttumisen suhteen, niin myös esim. sen yhteiskunnallisen ja poliittisen painoarvon ja relevanssin ja niistä käytävän yhteiskunnallisen keskustelun suhteen.

Tällainen fundamentaalinen strategiapohdinta olisi tullut suorittaa mm. seuraavien toiminta-aspektien suhteen: -mihin suuntaan ja millä alueellisilla painotuksilla vastaanottokeskusjärjestelmää tulisi ylipäätään jatkossa kehittämään (transit-keskukset vs. odotusajan keskukset)? Miten erityyppisten yksiköiden palvelut mahdollisesti eroavat (ruokapalvelu/ei-ruokapalvelu)? Pitäisikö palveluja mukauttaa vielä entisestään eri asiakastyyppien (normaali-prosessi; Eurodac; EU-kansalainen) suhteen? Pitäisikö annettava oikeusapu ehdollistaa esim. asiakastyypin suhteen? Pitäisikö työ- ja opintotoiminnan filosofia uudistaa esim. sen suhteen ketä se koskee ja pitäisikö nyt liian byrokraattisesta sanktioinnista siirtyä halukkaiden rekrytointiin kevyehköllä porkkanalla? Edelleen mikä olisi tarkoituksenmukainen yksityismajoitusstrategia – suosiako sitä vaiko ei?

Nyt ei voi välttyä siltä vaikutelmalta, että tätä ns. vastaanottolain valmisteluhanketta ja sen aikataulutusta on määräävänä piirteenä määrittänyt yksinkertaisesti se, että hankkeeseen oli ryhdyttävä sen takia, että kotouttaminen halutaan eriyttää omaksi laikseen, mikä vääjäämättä tuotti tarpeen myös turvapaikanhakijoiden vastaanottolain revisiolle.

Edellisestä johtuen ja koska Helsingin kaupunki antaa myös oman laaja-alaisen lausuntonsa asiasta, emme ota tässä lausunnossamme muutoin edellä lausutun lisäksi sen laajemmin kantaa ko. lakihankkeen infrastruktuuriin ja sen suhteeseen esim. ehdotettuun kotolakiin tai näiden suhteisiin ja niistä kysymyksistä mahdollisesti kumpuavaan problematiikkaan, vaan tyydymme pääosin kommentoimaan ehdotetun lakitekstin konkreettisia muotoiluja käytännön vastaanottotyön pers-pektiivistä. Mitä tulee lain valmistelun laajempaan viitekehykseen ja ehdotetun lain suhteisiin muihin relevantteihin säädöksiin ja niiden ja näiden seikkojen mahdollisiin vaikutuksiin, tyydymme toteamaan, että yhdymme näiltä osin Helsingin kaupungin lausuntoon.

Edellisen saatteen myötä haluamme saattaa tietoonne seuraavat kom-mentit:

1&2§: ”Lain tarkoitus” ja ”soveltamisala”

Lain tarkoitus ja soveltamisala eivät ole kattavasti määritelty ehdo-tetussa lainmuotoilussa, koska niissä unohdetaan se, että ainakin kansainvälistä suojelua hakevan ”vastaanotto” voidaan ”järjestää” myös muutoin, nimittäin esim. säilöönottoyksikössä, sikäli kuin ko. henkilö on otettu säilöön. 

Muotoiluihin pitäisi täten jotenkin ujuttaa ajatus siitä, että lailla turvataan ja sen soveltamisala on ”muun kuin säilöönotetun” ko. ryhmän jäsenen toimeentulon ja huolenpidon turvaaminen. Vastaavasti säilöön otetun henkilön palveluista tulisi viitata tässä säilölakiin.

Mahdollinen 1§:n asianmukaisempi muotoilu voisi olla: ” Tämän lain tarkoituksena on turvata kansainvälistä suojelua hakevan, tilapäistä suojelua saavan ja ihmiskaupan uhrin toimeentulo ja huolenpito ihmisoikeuksia ja perusoikeuksia kunnioittaen ottaen huomioon Euroopan unionin lainsäädäntö ja Suomea velvoittavat kansainväliset sopimukset, ellei hän saa toimeentuloaan ja huolenpitoaan muun lainsäädännön perusteella.”

Vastaavasti lain 2§ pitäisi synkronoida myös tältä osin.

3§: ”Määritelmät”

3§:n määritelmä 3) ”vastaanotto” on määritelty liian rajoittavasti, kun sanotaan, että ”vastaanotolla [tarkoitetaan] vastaanotto- ja järjestely-keskusten sekä niissä järjestettyjen vastaanottopalveluiden koko-naisuutta”. Perusteluna tälle voidaan todeta, että vastaanottopalveluita voidaan etenkin esim. suurien asiakasmäärien tilanteissa järjestää myös muualla ja muualta kuin vastaanottokeskuksissa/sta. Ehdotettu muotoilu sitoo palvelut yhteen fyysiseen palveluiden antopaikkaan. 

Perustellumpi muotoilu voisi olla esim.: ”vastaanotolla [tarkoitetaan] vastaanotto- ja järjestelykeskusten sekä niiden järjestämien vastaan-ottopalveluiden kokonaisuutta”.

Tämä kommentti liittyy osin myös 15§ liittyvään kommenttiin alla, sikäli kuin siinä todetaan, että henkilö ”majoitetaan vastaanottokeskukseen”.

4§: ”Suhde muihin lakeihin”

Hallituksen esityksessä Eduskunnalle laeiksi järjestyslain 22 §:n, järjestyksenvalvojista annetun lain ja yksityisistä turvallisuuspalveluista annetun lain muuttamisesta (HE 239/2009) ehdotetaan, että järjestyslain 22§n 1 momenttia muutettaisiin siten, että järjestyksen-valvoja voitaisiin jatkossa asettaa kauppakeskuksien, liikenneasemien ja joukkoliikenteen kulkuneuvojen lisäksi terveyden- ja sosiaalihuollon toimipisteisiin, satamiin ja lentopaikoille.

Esiin nousee kysymys, olisiko perusteltua, että tässä vastaanottolaissa mainittaisiin, että ”turvapaikanhakijoiden vastaanottokeskusten katso-taan olevan järjestyslain 22§:n mainitsemia sosiaalihuollon toimi-pisteita”? Tämä tietysti osaltaan edellyttää, että ko. Hallituksen esitys menee relevanteilta osiltaan läpi Eduskunnassa.

Järjestyksenvalvojien valtuudet ovat suuremmat kuin esim. vartijoiden, mikä voisi tuottaa lisäarvoa – etenkin syrjäseuduilla minne poliisin saaminen kriisitilanteissa saattaa kestää – vastaanottokeskusten järjes-tyksenpidolle ja turvallisuudelle tietyissä erityistilanteissa. Tiedossa on se, että avopuolen – erotuksena suljetusta säilöstä – vastaanotto-keskuksissa saattaa olla huomattaviakin vaikeuksia ylläpitää järjestystä ja turvallisuutta, mikäli kirjoille ja asukkaaksi sattuu toistuvasti hankaluuksia tuottava väkivaltainen tai muuten häiriöitä generoiva asiakas.

 10§: ”Muu kuin valtion vastaanotto- ja järjestelykeskus”
  
Kohta ”…sopimus sisältää määräykset, jotka koskevat:..” on liian kategorisesti ja ikään kuin tyhjentävästi ilmaistu. Ehdotuksemme kuu-luu: ”sopimuksen tulee sisältää mm. määräykset, jotka koskevat...”

Sopimusta koskevat määräykset eivät siten olisi esitetty säännöksessä ikään kuin tyhjentävästi, mikäli muita perusteltuja ja yhteiskunnan kokonaisedun huomioivia esim. toiminnallisista tai paikallisista erityispiirteistä nousevia määräys- ja sopimustarpeita sopimusta tehtäessä nousisi esille. 

12§: ”Vastaanottopalvelut”

Olisiko pykälän otsikko muutettava muotoon ”vastaanottopalvelut ja niiden järjestämisvastuu” ja kappaleiden järjestys vaihdettava? Pykälän sisältö käsittää nämä kaksi osa-aluetta ja niiden substanssi-painoarvo puoltaisi myös ”järjestämisvastuun” nostamisen otsikkoon.

13§: ”Vastaanottopalveluiden saajat”

Samantyyppinen kommentti kuin edellä: olisiko otsikkoa laajennettava esim. muotoon ”vastaanottopalveluiden saajat ja palveluiden kesto”?

Edelleen: olisiko 1 mom. muotoiluun tehtävä lisäys: ” Vastaanottopal-veluja annetaan niiden saamisen edellytykset täyttävälle kansain-välistä suojelua hakevalle ja tilapäistä suojelua saavalle”? (Vrt esim 17§ koskeva kommentti koskien palveluiden epäämistä.)

14§: ”Tietojen antaminen”

2. mom.: ”vastaanottokeskus antaa 1 momentissa tarkoitettuja tietoja vastaanottokeskukseen majoittumisen jälkeen. tiedot annetaan mahdollisimman pian, viimeistään kuitenkin 15 päivän kuluessa kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen jättämisestä…”

Pari kommenttia: 1) ei voi kirjata ”vastaanottokeskukseen majoit-tumisen jälkeen”, koska vastaanottokeskukseen ei ole pakko majoittua ja kaikki eivät siis majoitu; mutta majoittuvat tai ilmoittautuvat jos siirtyvät suoraan yksityismajoitukseen (jos ilmoittautuvat: sekään ei ole pakko!), joten pitäisi olla esim. ”…vastaanottokeskukseen majoittu-misen tai sinne ilmoittautumisen jälkeen…”

2) Ja yleisempi kysymys: miten vastaanottokeskukset voidaan velvoit-taa antamaan tiedot viimeistään 15 päivän kuluessa suojelu-hakemuksen jättämisestä kun asiakkaalla ei ole velvollisuutta il-moittautua vastaanottokeskukseen? Eli kun kansainvälistä suojelua hakevalle ei ole säädetty velvollisuutta ilmoittautua tai majoittua vastaanottokeskukseen, ei vastaanottokeskus voi täyttää säännöksen velvoitetta tilanteessa, jossa kansainvälistä suojelua hakeva ei de facto ilmoittaudu tai majoitu vastaanottokeskukseen!

Tiedossa on, että tämä tulee suoraan EU:n vastaanotto-direktiivistä mutta silti ei voi asettaa sellaisia velvoitteita, joiden täyttämisen mahdollisuus ei ole pelkästään omissa käsissä. Pitäisi olla jotenkin tyyliin ”tiedot annetaan mahdollisimman pian, viimeistään kuitenkin 15 päivän kuluessa kansainvälistä suojelua hakevan ilmoittau-tumisesta vastaanottokeskukseen….”

15§ ja 53§: ”Majoitus vastaanottokeskuksessa” ja ”valituskielto”

1. mom.: ”…kansainvälistä suojelua hakeva…majoitetaan vastaanot-tokeskukseen,…”; liian rajoittavasti sanottu, koska voidaan majoittaa muuallekin esim. motelliin, turvakotiin, sairaalan asuntolaan, asuntoon  tmv. tietyissä erityistilanteissa. Pitäisi olla esim., että ”…vas-taanottokeskukseen tai muuhun vastaanottokeskuksen järjestä-mään/osoittamaan majoitukseen”.

1mom.: muotoilu ”Hänet voidaan siirtää toiseen vastaanotto-keskukseen, jos se on tarpeen hänen itsensä, vastaanottokeskuksen toiminnan tai kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelyn vuoksi” tulee muuttaa esim. seuraavaksi ”hänet voidaan siirtää toiseen vastaanottokeskukseen, jos se on tarpeen hänen itsensä, vastaan-ottokeskuksen toiminnan, tai vastaanottojärjestelmän tarkoituksen-mukaisen toiminnan tai kansainvälistä suojelua koskevan hake-muksen käsittelyn vuoksi.

Suurin osa siirroista tapahtuu de facto em. lisäyksen mukaisen syyn – esim. vastaanottoyksiköiden mahdollisimman tasaisen täyttöasteen - perusteella ja tämä syy on täysin legitiimi!

2. mom.: ”majoittamisesta ja siirrosta päättää vastaanottokeskus. Ennen siirtoa koskevan päätöksen tekemistä siirrettävää on kuultava.” Tämän kuulemisen edellyttäminen on varsinkin transit-keskuksissa täysin absurdi edellytys ja näennäistoimintaa, jota ei ole mahdollista käytännössä edes toteuttaa. Mikäli tämä laitetaan lakiin luodaan tilanne, jossa varsinkin transit-yksiköiden henkilökunta ”pakotetaan”, pakottavista käytännön syistä  toistuviin lainvastaisiin te-koihin.

Mikäli tällainen ”kuuleminen” on syytä olla laissa, niin se tulee rajoittaa ainoastaan ns. kurinpidollisiin tmv. siirtoihin eli ehdotetun lakimuotoilun suhteen sitten kaiketi siirtoihin jotka tapahtuu ”hänen itsensä” vuoksi. Tällaisissa tilanteissa käytännössä asiakkaan kanssa siirtoasiasta jo yksiköissä nykyisinkin keskustellaan, usein jopa toistuvasti. 
3. mom.: ehdotamme lisäystä esitettyjen legitiimien siirtosyiden litaniaan seuraavasti: ”tai mikäli muu vastaanottojärjestelmän tarkoi-tuksenmukaiseen toimintaan liittyvä painava syy sitä edellyttää”: voidaan kuvitella, että jokin majoittaminen/siirto tai sen estäminen ei ole tarpeen ”hakemuksen käsittelyn vuoksi” ja vastaanottokeskukset pääsevät yksimielisyyteen siitä mihin siirto tapahtuu, mutta Maahanmuuttovirastolla on silti painavat järjestelmän toimintaan liittyvät syyt toteuttaa toisenlainen siirto: em. lisäyksen nojalla Maahanmuuttovirasto voi tehdä intervention asiassa, mikäli järkipuhe ei yksiköihin tehoaisi. Tällainen tilanne voi liittyä esim. vastaanottokeskusten majoitusasteen tasaisena pitämiseen ja esim. ns. asiakkaiden panttaamiseen, jolloin esim. vastaanottokeskus ei ylipäätään ole halukas luopumaan asiakkaistaan esim. pitääkseen oman majoitusasteensa korkeana. 

Tähän liittyvä 53§:n valituskielto on ehdottoman tärkeä vastaanotto-toiminnan yleensä ja transit-toiminnan erityisesti sujuvuuden ja käytännön toiminnan vinkkelistä, mutta ehkä asiaa tulisi vielä tarkemmin perustella lain esitöissä.

17§: ”Yksityismajoitus”

Nyt kirjattaisiin lakiin: ”Kansainvälistä suojelua hakeva ja tilapäistä suojelua saava voivat järjestää majoituksensa itse. Heidän on ilmoitettava kirjallisesti osoitteensa ja esitettävä vuokrasopimus tai selvitys yksityismajoituksesta vastaanottokeskukselle, jonka asiakkaaksi heidät on rekisteröity.”
Ennen kirjattiin: ” Turvapaikanhakija tai tilapäistä suojelua saava voi järjestää majoituksensa itse. Jos itse majoituksensa järjestävä hakee muuta 19 §:ssä tarkoitettua vastaanottoa kuin majoitusta, hänen on kirjallisesti ilmoitettava vastaanottokeskukselle osoitteensa ja esitettävä majoittavan selvitys yksityismajoituksesta tai vuokrasopimus.”
Tämä on suuri ja merkittävä heikennys muotoilussa! Suurta ihmetystä tuottaa aikaisemman lain viilaus tässä; aiemmin idea oli se, että osoitetiedot oli asianmukaisesti ilmoitettava muun vastaanoton saamisen ehtona! Nyt on ilmoitettava mutta so what jos ei ilmoita, palvelut on ilmeisesti järjestettävä niitä vaativille. Tämä heikentäisi suuresti jo muutenkin vaikeasti hallittavan ja osin problemaattisen yksityismajoitus-toiminnan hallittavuutta! Tämä merkitsisi myös sitä, että kyseenalaisissa ja ”luvattomissa” paikoissa ja järjestelyissä asuvien määrä kasvaisi ja erityisesti etenkin Helsingin seudulla!

Siis selvyyden vuoksi tässä on ehdottomasti säilytettävä nykyisin-kin oleva maininta palveluiden ehdollisuudesta.

18 ja 19§: ”Vastaanotto- ja käyttöraha”

Emme lähde tässä yksityiskohtaisesti ruotimaan ehdotettua muutosta, jossa toimeentulotuesta siirryttäisiin vastaanotto- ja käyttörahaan, mutta haluamme esittää huolen sen suhteen, että ehdotuksessa tukeudutaan ainakin näennäisesti aika heppoisen oloisiin muotoiluihin ja kytkyyn toimeentulotuesta annettuihin lainsäädäntöön ja muihin säädöksiin. Mielestämme tämä edellyttäisi hyvinkin perusteellista asiantunti-javalmistelua toimeentulotuki spesialistien kanssa.

On myös huomattava, että käytännössä tämä muutos pahimmillaan saattaa tuottaa huomattavan vastaanotto- ja käyttörahan maksatuksen käytännön prosessointiongelman vastaanottokeskuksiin sikäli, mikäli esim. vastaanottokeskuksia ylläpitävät kunnat – kuten Helsinki – ottaisivat syystä tai toisesta kannan, jonka mukaan niiden käyttämiä sofistikoituneita toimeentulotuki-ohjelmistoja ei enää voisi käyttää vastaanottokeskusten asukkaiden vastaanotto- ja/tai käyttöraha päätösten teossa ja tukien maksatuksessa. Esim. Helsingissä tämä voisi merkitä näiden tukien prosessoinnin suhteen paluuta lähes kivikauteen ja ilmeistä tarvetta lisähenkilöstön palkkaamiseksi. 

25§: ”Työ- ja opintotoiminta”

Edelliseen isompaan koto-lakimuutokseen saatiin kovan väännön jälkeen se, että pykälää ei voida muotoilla niin, että ”vastaanotto-keskus järjestää työ- ja opintotoimintaa”, vaan muotoilun on oltava ”voidaan järjestää …”. Nyt on sitten saatu ehdotukseen takaisin muotoilu ”vastaanottokeskus järjestää”.

Kyseessä on velvoite ja sen mukainen erittäin työllistävä järjestämis- ja seurantavastuu, jota ei voida mielekkäästi toteuttaa kuin suhteellisen pienelle osalle asukkaista ja jota ei useimmille asiakkaille transit-keskuksissa ole syytä ehdotetulla vallitsevalla ja siis nyt jatkettavalla byrokraattisella sanktiomenetelmällä edes yrittää lähteä toteuttamaan. Täten muotoilun tulee olla ehdottomasti ”voidaan järjestää”.

Työ- ja opintotoiminta olisi pitänyt ylipäätään panna totaaliseen re-monttiin ja siihen leipoa kannustin, jonka olisi taloudellisesti mahdol-listanut toimeentulotukimäärien taannoin tapahtunut leikkaus.

55§: ”Aineiden ja esineiden haltuunotto”

On turha mainita pykälässä joitain ammattinimikkeitä ”johtajan” lisäksi; täten muotoilu ”tai muu hänen määräämänsä vo-keskuksen työntekijä” on parempi muotoilun ”sosiaalityöntekijä tai ohjaaja” sijasta.

56§: ”Asukkaan käytössä olevien tilojen tarkastaminen”

Ehdollinen muotoilu ”tarkastaminen on tehtävä toisen työntekijän ja, mikäli mahdollista, asukkaan läsnä ollessa” on tarpeen ehdottoman sijaan.

Aina tarkastaminen asiakkaan läsnä ollessa ei ole mahdollista – asiakkaat ovat kadoksissa tai pakoilevat tai asia on joka tapauksessa esim. turvallisuussyistä kiireellinen - eikä esim. turvallistakaan (ja siten mahdollista).

57§: ”Aineiden ja esineiden haltuunoton ja asukkaan käytössä olevien tilojen tarkastamisen yleiset edellytykset ja toimenpiteiden kirjaaminen”
 
Toivomme seuraavanlaista, ao tekstissä lihavoitua lisäystä 1. moment-tiin: ”… jos asukkaan oma tai toisen henkilön terveys tai turvallisuus tai henkilöiden ja/tai vastaanottokeskuksen omaisuuden suojaaminen tai vastaanottokeskuksen yleinen järjestys ja turvallisuus sitä välttämättä vaatii.”

Lausuntoterveisin,

Pekka Nuutinen
johtaja
Metsälän vastaanottokeskus