Antti Kanniainen	25.08.2010	SM077:00/2009

 	Julkinen

LUONNOS HALLITUKSEN ESITYKSEKSI EDUSKUNNALLE LAIKSI KANSAINVÄLISTÄ SUOJELUA HAKEVAN VASTAANOTOSTA

Lausuntopyyntö lähetettiin 101 taholle, joista 50 vastasi. Lausunto saatiin yhteensä 54 taholta.

Rajavartiolaitoksen esikunnalla, Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestöllä, Toimihenkilökeskusjärjestö STTK:lla (ei lausuntopyynnön jakelussa), Ulkoasiainministeriöllä, Valtioneuvoston kanslialla sekä Varsinais-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksella ei ollut esityksestä huomautettavaa tai lausuttavaa. 

Lausuntopyynnön jakelussa mainittujen lisäksi Suomen Unicef, Edustajat turvapaikanhakijoille ry. ja Sosiaalialan korkeakoulutettujen ammattijärjestö Talentia ry. lausuivat mielipiteensä.

Yleistä lausunnoista

Lakiuudistusta pidetään laajasti tarpeellisena ja kiireellisenä. Pykäläluonnosten katsotaan yleisesti selkeyttävän ja parantavan tilannetta voimassa olevaan lakiin nähden. Erityisesti kiitetään sitä, että lain tasolle nostetaan monia käytäntöjä ja asetuksen tasolla säädettyjä seikkoja. Monissa lausunnoissa valitetaan kuitenkin sitä, että yksin tulleita alaikäisiä ja ihmiskaupan uhrien auttamista koskevia säännöksiä ei ehditty uudistaa perusteellisesti kokonaisuudistuksen yhteydessä. Niitä toivotaan sen sijaan uudistettaviksi mahdollisimman nopeasti erillishankkeissa.

Lukuisat lapsia koskeviin pykäliin huomiota kiinnittävät lausunnonantajat pitävät hyvänä lapsen asemaan tehtäviä parannuksia. Lastensuojelun asiantuntijuuden lisäämistä turvapaikanhakijalasten vastaanotossa toivotaan lisättävän, vaikka vastuuta ei ainakaan vielä olla siirtämässä kokonaan pois vastaanottokeskuksilta. Lapsen kuulemista koskeva säännös keräsi runsaasti kommentteja, joissa muistutetaan olevan tärkeää kuulla aina myös alle 12-vuotiasta lasta. Lisäksi jotkut lausunnonantajat katsovat, että haavoittuvassa asemassa olevien kriteeristö jättää liiaksi tilaa tulkinnalle. Useissa lausunnoissa huomautetaan, että tietojen antamista koskeva pykälä ehdotetussa muodossa ei turvaa lukutaidottomien tai -kyvyttömien tiedonsaantia.

16–17-vuotiaille yksin tulleille turvapaikanhakijoille suunniteltuun tukiasumisen malliin suhtaudutaan useimmissa säännöstä koskevissa kommenteissa kriittisesti. Lausunnonantajat muistuttavat, että kyseisen ikäiset ovat joka tapauksessa alaikäisiä ja heillä on usein takanaan traumatisoivia kokemuksia. Tämän vuoksi heidän todetaan olevan erityisen tuen tarpeessa, minkä vuoksi ryhmäkotiasumisen toivotaan olevan ensisijainen majoitusvaihtoehto. Muuten alaikäisten majoitusta koskevissa kommenteissa kiitetään viittauksia lastensuojelulakiin, tosin niitä ehdotetaan vielä täsmennettäväksi. Myös yksityismajoitusta koskevan pykälän koetaan kaipaavan täydennystä, jotta sinänsä halvan ja hyvän majoitusmuodon sisältämien riskien aktualisoituminen vältettäisiin

Lain henkilöpiiriin kuuluville maksettavan taloudellisen tuen irrottamista toimeentulotuesta sekä kannatetaan että vastustetaan. Esitystä kannattavien mukaan muutos muun muassa korostaa oleskelun tilapäisyyttä ja vähentää halua jättää perusteettomia turvapaikkahakemuksia. Nimenvaihdon katsotaan myös selkiyttävän eroa suhteessa toimeentulotukeen. Tuen irrottamista vastustavat tahot katsovat, että irrottamiselle ei ole tarvetta, koska tuen tarkoitus on edelleen sama kuin toimeentulotuella. Tämän vuoksi uudennimisen tuen lanseeraaminen monimutkaistaisi hallintoa, eräät lausunnonantajat arvioivat. Lisäksi ehdotetut viittaukset toimeentulotukilakiin eivät esimerkiksi Maahanmuuttoviraston mukaan olisi riittäviä.

Terveydenhuoltopalveluita koskevan pykälän viittauksia voimassa oleviin terveydenhuoltoa koskeviin lakeihin pidetään selkeänä parannuksena voimassa olevaan lakiin nähden. Helsingin kaupunki ja Maahanmuuttovirasto kuitenkin muistuttavat, että pykälään olisi sisällytettävä vastaava viittaus myös sosiaalipalveluiden osalta. Sosiaali- ja terveysministeriö taasen huomauttaa, että ehdotetun kaltaiset viittaukset rajoittavat kansainvälistä suojelua hakevan pääsyä terveyspalveluihin nykyiseen verrattuna, koska vastaavassa pykälässä puhutaan tällä hetkellä välttämättömistä terveyspalveluista.

Alaikäisen edustajaa koskevien pykälien uudelleen kirjoittamista pidetään erittäin tarpeellisena, ja kyseiset säännökset keräsivät vain täsmentäviä kommentteja. Edustajan määräämistä kaikille ilman huoltajaa tulleille alaikäisille kannatetaan yleisesti. Toisaalta edustajan kelpoisuusehtoja esitetään säänneltäväksi tarkemmin. Ehdotettua mahdollisuutta ammattiholhoojan, esimerkiksi kunnan virkamiehen, nimittämisestä edustajaksi pidetään joissakin lausunnoissa hyvänä asiana, kun taas toiset tahot ennakoivat sen aiheuttavan ongelmia. Edustajien riippumattomuuden turvaamisen tärkeyttä vastaanottojärjestelmästä korostetaan useissa lausunnoissa. 

Useat järjestöt muistuttivat, että vastaanoton riippumattomuus oleskelulupajärjestelmästä on turvattava. Tämä on lausuntojen mukaan pidettävä erityisesti mielessä nykyään, kun sekä kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten käsittely että vastaanoton ohjaus ja käytännön suunnittelu kuuluvat maahanmuuttovirastolle.

Yleiset kommentit

Eduskunnan apulaisoikeusasiamies antoi yhdistetyn lausunnon ehdotuksista hallituksen esityksiksi laeiksi maahanmuuttajien kotoutumisesta (SM024:00/2009, jäljempänä kotoutumislaki) ja kansainvälistä suojelua hakevan vastaanotosta. Lausunnossa keskityttiin säädösten lapsia koskeviin säännöksiin, koska oikeusasiamiehen toimistossa on lausunnon mukaan ryhdytty selvittämään ilman huoltajaa tulevien lasten oikeuksien toteutumista. Lausunnon antaja toteaa, että hänellä ei ole ajan puutteen vuoksi mahdollisuutta lausua vastaanottolakiehdotuksesta muuta kuin että hän kiinnittää ministeriön huomiota kotoutumislaista esittämiinsä näkökohtiin siltä osin kuin vastaavat säännösehdotukset ovat tässä ehdotuksessa. Vastaanottolain jatkokäsittelyn kannalta relevantit kommentit koskevat ensinnäkin sitä, että lausunnonantajan mukaan laissa olisi YK:n lapsen oikeuksien yleissopimuksen hengen mukaista puhua lapsista alaikäisten sijaan. Toiseksi oikeusasiamies ehdottaa, että lapsia koskevat säännökset koottaisiin laissa yhteen, jotta soveltajan olisi helpompi hahmottaa lapsen asemaan vaikuttava säännöskokonaisuus sekä lapsen elämän eri nivelkohtia koskevat säännökset. Ainoastaan vastaanottolakia koskee oikeusasiamiehen kommentti, jolla hän kiinnittää huomiota siihen, että arvioitaessa esityksen suhdetta perustuslakiin ja muuallakaan laissa ei ole lainkaan mainittu perustuslain 16 §:n mukaista oikeutta maksuttomaan perusopetukseen.

Edustaja Lea Nykänen katsoo, että ilman huoltajaa tulleiden kansainvälistä suojelua hakevien vastaanottopalveluja ja edustamista koskeviin asioihin on lakiesityksessä nykyiseen lakiin verrattuna muutama hyvä täsmennys ja lisäys. Nykänen kuitenkin pitää huonona sitä, että 16–17-vuotiaita ei kohdella tasavertaisesti muihin alaikäisiin nähden. Nykänen kannattaa ehdotuksia, joiden mukaan edustaja määrättäisiin kaikille ilman huoltajaa tulleille alaikäisille turvapaikanhakijoille ja edustajan rikostausta selvitettäisiin. Lausunnonantaja katsoo, että muutoin edustajan tehtävä on jätetty hyvin kapea-alaiseksi eikä sitä ole sisällytetty kaikkiin niihin pykäliin, joissa puhutaan lapsen edusta huolehtimisesta. Hänen mukaansa lakiehdotuksessa ja sen perusteluissa ei tule selvästi esiin, että edustaja seuraa ja tarvittaessa huomauttaa viranomaisia, mikäli lasta koskevat oikeudet ja kansainväliset sopimukset eivät toteudu. Nykänen toteaa, että ilman huoltajaa olevan alaikäisen vastaanottoon liittyviä majoituksen, palveluiden ja edustamisen perusteluja olisi tarkennettava, niissä olevat ristiriidat poistettava ja olisi mietittävä toteutuuko lapsen etu.

Edustajat turvapaikanhakijoille ry. (ETU) katsoo, että lakiehdotus tuo tarkennuksia ja parannuksia ilman huoltajaa tulleiden nuorten tukiasuntoloista säätämiseen sekä ilman huoltajaa tulleiden alaikäisten edustajien rekisterin ylläpitoon. Yhdistyksen mukaan ilman huoltajaa tulevien alaikäisten turvapaikanhakijoiden vastaanoton siirtämistä lastensuojeluviranomaisten vastuulle selvittävä erillishanke olisi syytä aloittaa mahdollisimman pian.

Elinkeinoelämän keskusliitto pitää esitystä perusteltuna. Lausunnonantaja kiinnittää kuitenkin huomiota siihen, onko tarkoituksenmukaista, että kansainvälistä suojelua hakevalle Euroopan unionin kansalaiselle ja häneen rinnastettavalle ylipäätään annetaan samat vastaanottopalvelut ja taloudelliset tuet kuin kolmansista maista tuleville.

Espoon kaupunki kommentoi tulevan kotoutumislain ja vastaanottolain rajapintaa lausuen, että kuntaan siirtymistä koskeva sääntely jäisi riittämättömäksi ja ylimalkaiseksi nyt valmisteilla olevien lakiesitysten jälkeenkin. Lausunnon mukaan lakiesitysten perusteluissa ei tunnusteta nykyisen järjestelmän ongelmia, kuten viime vuosina yhä laajamittaisemmaksi käynyttä muuttoliikettä vastaanottokeskuksista suoraan kunnan asukkaaksi. Espoon kaupunki katsoo, että nyt kuntaan siirtymisen prosessi jää käytännössä säätelemättä säädösesitysten ollessa joko nykytilanteessa epärealistisia (suunnitelmallinen kuntaan siirtyminen ns. kuntapaikkojen kautta) tai hallitsematonta muuttoa suosivia. Lisäksi Espoon kaupunki huomauttaa, että lakiesityksessä ei lainkaan oteta kantaa ulkomaalaislaissa tarkemmin säädeltyyn oikeuslääketieteellisen iänarvioinnin vaikutuksiin alaikäisen asemaan vastanoton majoituspalveluissa ja edustajan tehtävän lakkaamisessa.

Helsingin kaupunki katsoo, että lausunnolla olevan lakiehdotuksen tavoite kansainvälistä suojelua hakevien vastaanoton sääntelyn selkeyttämisestä on lähtökohtana kannatettava. mutta sääntely on kuitenkin nykymuodossaan ja tällä hetkellä vireillä olevissa lakiesityksissä riittämätöntä. Helsinki katsoo, että lakiehdotus on osittain vaikeasti tulkittavissa ja sen taloudelliset vaikutukset tulevat olemaan merkittävät niissä kunnissa, joihin maahanmuutto keskittyy. Kansainvälistä suojelua hakeneiden ja saaneiden vastaanoton ja kotoutumisen edistämisen prosessin katkos saattaa entisestään korostua kun kansainvälistä suojelua hakevien ja saaneiden vastaanotosta säännellään eri laeissa, lausunnossa arvioidaan. Helsingin kaupunki katsoo, että kansainvälistä suojelua hakeneiden ja saaneiden huolenpito ja kotoutumisen edistäminen tulisi parhaiten turvatuksi kokonaisvaltaisen, ylihallintokuntaisen ja pitkäjänteisen asiakastyön edellytykset huomioimalla, minkä onnistumisessa lainsäädännöllä on suuri merkitys. Kuntaan siirtymisen prosessia Helsinki kommentoi samoin sanoin kuin Espoo (ks. ed. kappale). Helsinki muistuttaa lausunnossaan, että paitsi kunnan ongelma, itsenäinen kuntaan muutto ei ole hyvä ratkaisu usein myöskään henkilön itsensä kannalta, esimerkiksi siitä seuraavan asunnottomuuden takia.

Helsingin kaupunki kysyy lausunnossaan, onko lakiesityksen määritelmä vastaanotosta lainkaan paras mahdollinen, jos poliisin, rajavartiolaitoksen ja maahanmuuttoviranomaisen kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelyä ei sisällytetä vastaanoton määritelmään. Helsinki esittää, että lakiesityksessä vastaanoton käsite määriteltäisiin nykyistä laajemmaksi kattamaan koko prosessin. Muussa tapauksessa tulisi esittää säädettäväksi laki kansainvälistä suojelua hakevan toimeentulon ja huolenpidon järjestämiseksi, joka vastaisi paremmin nyt lausunnolla olevan lakiehdotuksen tosiasiallista sisältöä. Lisäksi lausunnossa valitetaan sitä, että ilman huoltajaa olevien alaikäisten vastaanottoon liittyvät kysymykset ja ihmiskaupan uhrien auttamista koskevat säännökset on rajattu nyt tehtävän uudistustyön ulkopuolelle.

Helsingin kaupunki pitää välttämättömänä myös, että tämän lakiesityksen yhteydessä viimeistään otettaisiin uudella tavalla tarkasteluun valtion ja kuntien välinen rahoitusvastuu maahanmuuttajille tarjottavien palvelujen kustannusten tasaamisessa.

Kansaneläkelaitos (Kela) kuvaa lausunnossaan aluksi esityksessä tarkoitettujen henkilöiden oikeutta kuulua Kelan toimeenpaneman asumisperusteisen sosiaaliturvajärjestelmän piiriin, jonka jälkeen kommentoidaan lyhyesti eräitä esityksen kohtia. Lausunnossa todetaan, että turvapaikka- ja oleskelulupahakemuksen käsittelyprosessin aikana Kelalla ei ole roolia. Vastaanotto- ja käyttörahaa koskevana lausuntonaan Kela toteaa, että uusien etuuksien käyttötarkoitus vastaa toimeentulotuen käyttöä. Kelan mukaan uusien etuuksien käyttöönotto on omiaan monimutkaistamaan hallintoa, kun hallituksen tavoitteena on lainsäädännön yksinkertaistaminen. Kela katsookin, että näiden etuuksien myöntäminen esimerkiksi tiettynä prosenttiosuutena toimeentulotuesta voisi vähentää mahdollisesti seuraavia ongelmia.

Kontiolahden kunnan mukaan on hyvä, että kansainvälistä suojelua hakevan vastaanotosta ja kotouttamisesta tehdään erillinen lainsäädäntö, ja että lakiesityksellä pyritään selkeyteen ja yksiselitteisyyteen. Lisäksi lausunnossa pidetään hyvänä sitä, että alaikäisen edunvalvoja kelpoisuutta tarkennetaan ja rikostaustasta selvittämisvelvoite mainitaan ja että asumisesta määrääminen edustajan tehtävistä poistuu. Ilman huoltajia tulleiden alaikäisten turvapaikanhakijoiden tilanne jää lausunnon mukaan edelleen epäselväksi. Lausunnossa huomautetaan, että lastensuojelulakia ei ehdotuksen mukaan sovellettaisi jälkihuollon, perhekotien henkilöstön ja tukiasuntoihin sijoitettavien alaikäisten osalta. Lisäksi erityisen ja psyykkisen tuen järjestämisvastuu jää epäselväksi. Ilman huoltajaa tulevien alaikäisten turvapaikanhakijoiden vastaanoton siirtäminen lastensuojelun vastuulle olisi lausunnon mukaan kohtuuton kuorma etenkin pienille vastaanottokeskusten ja perhekotien sijaintipaikkakunnille. Lisäksi lausunnossa todetaan, että alaikäisinä tulleiden ja oleskeluluvan saaneiden lasten kotipaikan ja perheenyhdistämisen haasteisiin tämä lakiehdotus ei ota mitään kantaa.

Kristiinankaupunki lausuu, että lakiesitys on pääsisällöltään oikeansuuntainen. Lausunnonantaja katsoo, että Suomessa pitää etukäteistoimin välttää ne ongelmat, joita esimerkiksi Ruotsissa on ilmennyt lisääntyvän turvapaikanhakijoiden määrän ja maahanmuuton seurauksina.

Lappeenrannan kaupunki toteaa lausunnossaan, että uusi laki ei aiheuttaisi kuntien kannalta suuria muutoksia, koska valtio vastaa toiminnan kustannuksista. Lausunnossa kannatetaan lain henkilöpiiriin kuuluville maksettavan taloudellisen tuen irrottamista toimeentulotuesta ja terveyspalveluiden osalta viittaamista voimassaolevaan lainsäädäntöön. Lausunnossa kuitenkin kannetaan huolta siitä, että vastaanottokeskuspaikkakunnille voi aiheutua ylimääräisiä kustannuksia, jos vastaanottopalveluiden ulkopuolelle jätettävät EU-kansalaiset hakevat vastaavia palveluja kunnalta. Lappeenrannan kaupunki katsoo, että laissa olisi varmistettava valtion kustannusvastuu myös kuvatun kaltaisissa tilanteissa.

Lapsiasiavaltuutettu huomauttaa, että esitysluonnoksessa mainittujen lasten oikeuksien sopimuksen artikloiden lisäksi merkitystä on myös 2, 12, 20 ja 30 artikloilla. Hänen mukaansa on hyvä, että edunvalvonnasta ehdotetaan säädettäväksi nykyistä tarkemmin. Lausunnossa esitetään lisäksi, että perusopetuksen järjestämisvelvollisuus ulotettaisiin koskemaan myös turvapaikanhakijoita ja että vastaanottopalveluita järjestettäessä lapsille olisi annettava tietoa omista oikeuksistaan koskien muun muassa sitä, että Suomessa ruumiillinen kuritus on kielletty.

Lastensuojelun keskusliitto tuo esille kannattavansa lastensuojelun asiantuntemuksen lisäämistä lasten vastaanotossa ja toivoo, että ilman huoltajaa tulleiden alaikäisten lasten vastaanoton siirtämistä kokonaan lastensuojelun vastuulle ryhdyttäisiin valmistelemaan sisäasiainministeriön ja sosiaali- ja terveysministeriön yhteistyönä. Lausunnossa myös ilmaistaan huoli kiristyneestä suhtautumisesta nuoriin turvapaikanhakijoihin, mikä tulee liiton mukaan ilmi kohtelun tason laskuna suhteessa 16–17-vuotiaisiin turvapaikanhakijoihin. Keskusliitto toivoo, että Suomessa ei lähdettäisi kopioimaan muiden maiden huonoja käytäntöjä.

Maahanmuuttovirasto pitää ehdotettua lakia tarpeellisena ja kiireellisenä. Maahanmuuttovirasto korostaa, että vastaanoton ja kotouttamisen tulisi muodostaa jatkumo, jonka avulla kansainvälistä suojelua hakenut luvan saanut maahanmuuttaja voi kotoutua suomalaiseen yhteiskuntaan. Maahanmuuttoviraston näkemyksen mukaan lakiehdotuksen rakenne, siinä käytetyt määritelmät ja käsitteet ja yksityiskohtainen sääntely antavat vastaanotosta vastuussa oleville viranomaisille nykyistä paremmat takeet Suomea sitovien ihmis- ja perusoikeuksien toteuttamiselle. Maahanmuuttovirasto katsoo, että sekä vastaanotto- että kotoutumislakeihin olisi otettava säännökset siitä, miten Ely-keskusten toimivalta palkkion ja kulujen maksajana määräytyy silloin, kun alaikäisen edustaja ja edustettava asuvat eri Ely-keskusten alueilla. Lausunnossa pidetään epäkohtana sitä, että maahanmuuttoviraston ohje edustajien palkkioiden ja kulukorvausten maksamisesta ei koske Ely-keskuksia. Maahanmuuttovirasto pitää hyvänä sitä, että edustajana voisi toimia ammattiedustaja. Maahanmuuttovirasto esittää, että vastaanottokeskus voisi järjestää sosiaalipalveluna tilapäinen lapsen hoito vanhempien kansainvälistä suojelua koskevan asian käsittelyn aikana. Maahanmuuttovirasto toteaa, että nykyisin vastaanottona järjestetään oikeudellista neuvontaa ja oikeusapupalveluja, vaikka menettelystä ei ole säädetty laissa. Lausunnonantaja katsoo, että lakiehdotuksen jatkovalmistelussa olisi selvitettävä, onko tähän perustetta kansainvälistä suojelua hakevien oikeussuojan kannalta.

Metsälän vastaanottokeskus haluaa lausunnon aluksi ilmaista pahoittelunsa siitä, että lain valmistelu ei ole sisältänyt sellaista laaja-alaista pohdintaa, joka olisi ollut erittäin tarpeellista ja perusteltua vastaanottotoiminnan kehittämisen kannalta. Lausunnon mukaan esimerkiksi monet toiminta-aspektit ovat jääneet käsittelemättä. Lausunnonantaja toteaa yhtyvänsä Helsingin kaupungin lausuntoon siltä osin mitä tulee lain valmistelun laajempaan viitekehykseen, lain suhteisiin muihin relevantteihin säädöksiin ja näiden seikkojen mahdollisiin vaikutuksiin.

Oikeusministeriö huomauttaa, että esitysluonnoksen asetuksenantovaltuudet eivät kaikilta osin täytä perustuslain ja perustuslakivaliokunnan vaatimuksia. Lisäksi esitetään, että säätämisjärjestystä koskeviin perusteluihin tulisi lisätä viittaukset ehdotetun säätelyn kannalta keskeisiin perustuslakivaliokunnan lausuntoihin. Tällaisia ovat ainakin lausunnot liittyen perustuslain 124 §:ään, jossa säädetään julkisen hallintotehtävän antamista yksityiselle. Myös tilojen tarkastamista ja esineiden haltuunottoa koskevaa sääntelyä olisi oikeusministeriön mukaan jatkovalmistelussa perusteltava tarkemmin perusoikeuksien rajoittamisedellytysten kannalta. Sama koskee henkilötietojen suojaa, jota olisi vielä täsmennettävä perustuslain 10 §:n turvaaman yksityisyyden suojan suhteen, oikeusministeriö arvioi.

Opetus- ja kulttuuriministeriö (OKM) toteaa lausunnossaan, että oppivelvollisuusikäiset turvapaikanhakijalapset eivät ole perusopetuslain mukaan oppivelvollisia, mutta toisaalta perustuslaki turvaa jokaiselle oikeuden maksuttomaan perusopetukseen. OKM katsoo, että laissa kansainvälistä suojelua hakevan vastaanotosta olisikin syytä säätää siitä, että oppivelvollisuusikäisellä turvapaikanhakijalla on oikeus hänen oleskelukuntansa järjestämään perusopetukseen sen estämättä, mitä perusopetuslain 4 ja 25 §:ssä säädetään. Oikeudesta opetukseen olisi kuitenkin säädettävä OKM:n mukaan siten, että opetuksen aloittamisessa voidaan ottaa huomioon turvapaikanhakijalapsen ja hänen perheensä elämäntilanne. Kunnalla olisi lisäksi oltava mahdollisuus päättää oppilaan koulunkäynnin aloittamisen ajankohdasta joustavasti ja tarkoituksenmukaisesti koulutyön rytmitys huomioon ottaen. OKM arvioi, että lakimuutos selkeyttäisi jo tosiasiallisesti vallitsevan tilanteen. Useimmissa kunnissa lakimuutos ei aiheuttaisi uusia kustannuksia, kun turvapaikanhakijalapset osallistuvat kunnan järjestämään perusopetukseen jo nyt.

Opetushallitus pitää hyvänä, että kotouttamisesta ja vastaanotosta säädetään eri laeissa. Lausunnonantaja katsoo, että lakiesitystä kansainvälistä suojelua hakevan vastaanotosta olisi hyvä vielä tarkentaa ja odottaa kotouttamislakiesityksen etenemistä ja hyväksymistä, sillä siten voitaisiin paremmin ottaa huomioon turvapaikanhakijalasten etuja ja oikeuksia.

Oulun kaupunki pitää perusteltuna säätää erillinen laki kansainvälistä suojelua hakevan vastaanotosta ja käsitellä sitä samanaikaisesti kotouttamista koskevien säännösten uudistamisen kanssa. Lausunnon mukaan maahanmuuttajan tutustuminen henkilökohtaisen toimintaohjelman sisältöjen avulla suomalaiseen yhteiskuntaan toimii esikotouttavana vaiheena, joka on hyvä aloittaa jo vastaanottoon liittyvien palveluiden yhteydessä. Oulun kaupunki haluaa korostaa vastaanottovaiheen ja kotoutumiseen liittyvien palveluiden tarjoajien saumatonta, suunnitelmallista ja tavoitteellista yhteistyötä.

Oulun vastaanottokeskus katsoo lausunnossaan, että yleisesti ottaen hallituksen esitys uudeksi vastaanottolaiksi vaikuttaa toimivalta. Sen mukaan tehdyt täsmennykset mm. lapsen edun huomioimiseen liittyen ovat hyviä ja tarpeellisia.

Pakolaisneuvonta ry. pitää hyvänä sitä, että kotouttamislaki ja vastaanottolaki erotetaan toisistaan ja että täsmällisemmällä lailla pyritään yhdenmukaistamaan palveluja ja parantamaan yhdenvertaisuutta. Pakolaisneuvonnan mukaan vastaanoton riippumattomuus kansainvälistä suojelua koskevasta päätöksenteosta olisi kirjattava periaatteena uuteen lakiin. Pakolaisneuvonta kiittää haavoittuvassa asemassa olevia koskevia säännöksiä ja sitä, että siirtoja vastaanottokeskusten välillä pitäisi välttää. Varsinkin alaikäisten kohdalla siirtojen rajoittaminen mahdollisimman vähäiseksi olisi Pakolaisneuvonnan mielestä tärkeää kirjata myös lakiin. Pakolaisneuvonta huomauttaa, että vastaanottokeskuksilla on ratkaiseva rooli oikeusapupalveluista tiedottamisesta, mutta yhtenäinen ohjeistus puuttuu. Tästä olisi lausunnonantajan mukaan säädettävä laissa.

Palkansaajajärjestö Pardia ry:n mielestä kotoutumislain ja vastaanottolain erityttäminen on tavoitteena kannatettava ja on omiaan parantamaan lainsäädännön selkeyttä ja luettavuutta. Pardia huomauttaa kuitenkin, että lakiesitysluonnoksessa on tyydytty toteamaan useiden merkittävien asiakokonaisuuksien jäävän selvitettäväksi erillishankkeissa, mikä ei kuitenkaan täytä hallitusohjelmaan kirjatun ”Paremman sääntelyn” -toimintaohjelman vaatimuksia. Esimerkkinä tästä lausunnossa mainitaan hyvin niukat vaikutusten arvioinnit koskien esimerkiksi vastaanottokeskusten ja maahanmuuttoviraston henkilöstöä ja henkilöstön asemaa sekä esityksen taloudellisia vaikutuksia. Pardia lausuu lopuksi, että toimivaltaisten viranomaisten tehtävien jättäminen ennalleen on perusteltua.

Pirkanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus katsoo, että lakiesityksen merkittävimmät muutokset koskevat vastaanottokeskuksen maksaman taloudellisen tuen irrottamista toimeentulotukijärjestelmästä, tukiasuntolatoimintaa ilman huoltajaa tulleille 16–17-vuotiaille, kansainvälistä suojelua hakevan kiireellisen sairaanhoidon turvaamista ja lisäksi täsmennyksiä ja täydennyksiä liittyen ateriapalveluun, majoituspäätökseen, edustajan kelpoisuuteen ja henkilörekistereihin. Lausunnonantajan näkemyksen mukaan näistä muutoksista on säädetty lakiesityksessä selkeästi ja ne antavat mahdollisuuden yhdenmukaisiin käytäntöihin sekä vastaanottokeskuksissa ja ryhmäkodeissa. Pirkanmaan ELY katsoo kuitenkin, että alaikäisten vastaanottotoiminta olisi vastuutettava sosiaali- ja terveysministeriölle ja käytännön toiminta kunnan lastensuojeluviranomaisille. Erityisesti lailla olisi turvattava ilman huoltajaa tulleiden alaikäisten perusopetukseen ja ammatilliseen opetukseen pääsy.

Pohjois-Pohjanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus pitää kannatettavina uudistuksessa olevia keskeisiä tavoitteita palvelujen tarjonnan sekä käytäntöjen yhdenmukaistamisesta ja säännösten yksiselitteisyydestä. Toisaalta muistutetaan, että säännösten on oltava sellaisia, että ne mahdollistavat tietyissä tilanteissa ja yksittäistapauksissa tarvittavan viranomaisen harkinnan. Lausunnonantaja lähtee siitä, että voimassa oleviin toimivaltaisten viranomaisten tehtäviin ei ole tarpeen tehdä muutoksia eikä kustannusten korvaamisen menettelyjen osalta ole tarvetta muuttaa käytäntöjä. Lisäksi todetaan, että yksittäisten vastaanottopalveluiden nykyisiä säännöksiä on tarpeen täydentää ja täsmentää. Lausunnon mukaan on tärkeää, että palvelujen sisältö ja saajat määritellään. Erityisesti lausunnossa kannetaan huolta lasten ja nuorten koulunkäynnistä.

Rovaniemen kaupungin lausunnon mukaan uudistushankkeessa on pyritty johdonmukaiseen ja rakenteeltaan selkeään lakiin, jonka tarkoituksena on edistää eri vastaanottokeskusten vastaanottopalveluiden tarjonnan yhdenmukaisuutta. Lausunnon antaja korostaa hakemusten lyhyen käsittelyajan tärkeyttä sekä vastaanottopalveluiden suunnittelua yksilöllisten tarpeiden pohjalta. Rovaniemen kaupunki katsoo, että oppivelvollisuusikäisille olisi taattava mahdollisuus saada peruskouluopetusta, sitä vanhemmille olisi tarjottava kielen opetusta ja yhteiskuntatietoutta ja kaikille ryhmille olisi tarjottava monipuolisia aktiviteetteja. Lausunnossa kannatetaan tukiasuntoloista säätämistä laissa, mutta samalla muistutetaan, että samalla on erittäin tärkeää kehittää tukiasumista vastaamaan herkässä iässä olevien nuorten tarpeita.

Siikajoen kunta pitää lakitekstiä tiiviinä ja helposti ymmärrettävänä. Siikajoki kiittää termien sisällön selkiyttämistä mainiten erityisesti vastaanotto- ja käyttörahan. Siikajoen mukaan turvapaikanhakijoiden perusopetuksen järjestämisen osalta kustannusten rahoituskäytäntö voisi olla selkeämpi ja kustannusten korvaus ajantasainen niiden syntymisen kanssa. Lausunnossa todetaan, että rajanveto ja vastuunjako kunnassa toimivan vastaanottokeskuksen ylläpitäjän kanssa ovat sujuneet ongelmitta. Lopuksi lausunnossa todetaan, että turvapaikanhakijoiden jatkosijoittuminen kuntiin vaatii toimintatapojen ja kustannusten korvausten selkiyttämistä.

Sisäasiainministeriön oikeusyksikkö toteaa, että lainvalmisteluaikataulu on ollut tiukka, minkä vuoksi kaikkia muutosehdotuksia ei ole voitu ottaa huomioon. Oikeusyksikön näkemyksen mukaan oikeusjärjestyksen asianomaista elämänaluetta koskevan sääntelyn koherenssi kärsii, jos kokonaisuudistusta ei käsitellä aikataulusyistä laajasti yhtenä kokonaisuutena. Lisäksi lausunnossa on kiinnitetty huomiota perusteluissa ilmenevään toistoon ja vaikutusten arvioinnin suppeuteen. Oikeusyksikkö pitää perusteltuna sitä, että lakiesitys saatetaan eduskunnan perustuslakivaliokunnan arvioitavaksi.

Sisäasiainministeriön poliisiosasto pitää lakiesitystä tarkoin harkittuna ja toteaa, että esitys ei suoranaisesti koske poliisin toimintaa. Poliisiosasto katsoo, että turvapaikanhakijoiden toimeentulotuki voitaisiin kokonaan korvata ateria- ja muilla palveluilla perusteettomien hakemusten vähentämiseksi. Lausunnossa arvioidaan, että korvausten pienuus ei välttämättä vaikuta ennalta ehkäisevästi hakutilanteeseen, koska hakijat tuleva usein köyhistä oloista. Poliisiosasto katsoo myös, että lakiesitys selkeyttää asioiden käsittelyä. Vaikka pääosa säännösten sisällöstä on pysynyt ennallaan, ovat esitetyt muutokset varsin aiheellisia, lausunnossa arvioidaan.

Sosiaalialan korkeakoulutettujen ammattijärjestö Talentia ry. kannattaa lakiuudistusta. Talentian katsoo, että esitys nostaa hyvin esille suojelua hakevan ja sitä saavan aseman, tarpeet ja niihin vastaamisen.  Lausunnon mukaan perusteluista on johdettavissa, että sosiaalityön tarve on merkittävä em. ryhmien parissa, minkä vuoksi on tarpeellista, että sosiaalihuollon ammatillisen henkilöstön etenkin sosiaalityöntekijän ja sosiaaliohjaajan rooli ja tehtävät on määritelty laissa.

Sosiaali- ja terveysministeriö (STM) katsoo, että uudistushanketta voidaan pitää tarpeellisena ja ajankohtaisena. STM huomauttaa, että esityksessä viitataan perustuslain 19 §:ään, vaikka ehdotuksen tekstissä tarkoitetaan asiallisesti vain pykälän 1 momenttia. STM pitää tervetulleena tavoitetta, jonka mukaan turvapaikanhakijoiden oikeuksia ja velvollisuuksia koskevia säännöksiä nostetaan perustuslain edellyttämälle tasolle. Lausunnossa moititaan esitysluonnoksen yleisperusteluja ja vaikutusten arviointia monilta osin puutteellisiksi. Lisäksi STM katsoo, että esitysluonnoksessa ei tehdä selvää rajanvetoa ”asumisen” sekä ”majoituksen” välillä. Asumisen tulisi olla STM:n mukaan kyseessä vasta oleskeluluvan saamisen ja kuntaan siirtymisen jälkeen. STM korostaa lausunnossaan, että laista on tultava selkeästi ilmi, että vastaanottokeskuksella on oltava välitön, pysyvä ja täysi vastuu asiakkaistaan ja ettei vastaanottokeskus suorita lastensuojelulain tarkoittamia viranomaistehtäviä.

Suomen Kuntaliiton näkemyksen mukaan maahanmuuttajien kotouttamisesta ja turvapaikanhakijoiden vastaanotosta annetun lain kokonaisuudistus on tarpeellinen.. Kuntaliitto pitää tarkoituksenmukaisena ja kannatettavana sitä, että nykyisenkaltaisen kotouttamislain sijasta säädetään kaksi erillistä lakia. Kuntaliitto toteaa, että kansainvälistä suojelua hakevan vastaanottoa koskevaan lakiluonnokseen sisältyy eräitä säännöksiä, jotka vaikuttavat kuntien toimintaan. Ihmiskaupan uhrien osalta kuntaliitto lausuu, että olisi syytä kiinnittää huomiota erityisesti siihen, että ihmiskaupan uhri pysyy hänelle suunnitellun palvelu- ja tukitoimijärjestelmän piirissä tarvittavan kauan riippumatta siitä, missä vaiheessa henkilö saa kotikunnan. Kuntaliitto huomauttaa, että auttamisjärjestelmän tulee perustua ihmiskaupan uhrin tarpeisiin eikä hallintojärjestelmän rajoihin.

Suomen Mielenterveysseura toteaa, että esityksessä on kiitettävästi otettu huomioon suojelua tarvitsevien henkilöiden, myös yksin tulleiden alaikäisten tarpeet. Lisäksi lausunnossa kiitetään edustajan asemaa ja tehtäviä koskevia pykäliä sekä ihmiskaupan uhrien auttamista koskevia esityksiä.

Suomen Punaisen Ristin (SPR) mukaan on tärkeää, että eduskunta toteaa lakiuudistuksen ulkopuolelle jääneiden alaikäisten yksin tulleiden vastaanoton järjestämisen ja ihmiskaupan uhrien auttamisjärjestelmän uudistamisen välttämättömyyden lain hyväksymisen yhteydessä. SPR pitää tärkeänä, että vastaanottotoiminnan riippumattomuus lupahallinnosta kirjataan periaatteena uuteen vastaanottolakiin. SPR esittää myös, että lakiin lisättäisiin erillinen vastaanottovalmiutta koskeva pykälä, jossa viranomaisten roolit valmiuden rakentamisessa selkiytetään, ja jossa todetaan, että valmiussuunnitelmiin voidaan sisällyttää myös julkisoikeudellisen yhteisön, yksityisen yhteisön tai säätiön osuus (ks. myös kommentit koskien 11 §:ää). Lisäksi SPR esittää lakiin lisättäväksi kohdan, jonka perusteella valtio korvaa erikseen kunnalle turvapaikanhakijalasten koulunkäynnistä aiheutuvat kulut täysimääräisesti niiden kuukausien mukaan, jotka lapsi on perusopetuksessa.

Suomen Unicef pitää esityksen sisältämiä ehdotuksia pääosin hyvinä ja kannatettavina, mutta katsoo, että toteutuksen osalta esitys vaikuttaa keskeneräiseltä. Lausunnon mukaan esityksessä on kuitenkin kiitettävästi huomioitu lapsen etu ja etenkin se, että lasta on kuultava kaikissa häntä koskevissa asioissa. Lisäksi siinä on hahmoteltu tarpeessa olevat säännöt tukiasuntoloiden toiminnalle. Unicefin näkemyksen mukaan on oleellista, että tukiasuntoloiden ja ryhmäkotien toimintaan sovelletaan lastensuojelulain säännöksiä. Unicef toteaa, että esityksessä ehdotetaan perustettavaksi edustajarekisteri, joka voi merkittävästi helpottaa edustajan löytymisessä ja määräämisessä lapselle. Myös tarkennukset edustajan kelpoisuudesta pidetään tärkeinä. Unicef kiinnittää huomiota kuitenkin siihen, että esityksestä on jätetty pois joitain heidän mielestään keskeisiä kohtia, jotka löytyvät laista maahanmuuttajien kotouttamisesta ja turvapaikanhakijoiden vastaanotosta (1999/493). Tällaisia kohtia ovat muun muassa lain 19 §:n 4 momentti (erityisen tuen tarpeessa olevalle lapselle neuvontaa, kuntoutusta), 19 f §:n maininta (tiedot voidaan antaa myös suullisesti), sekä 26 §:n 3 momentti (erilaisten kulttuurien kunnioittamiseen toiminnassa). Unicef kokee myös, että lakiehdotuksessa on ristiriita lastensuojelulain (LSL 417/2007) ja tämän lakiehdotuksen ikärajojen välillä. Tämä lakiehdotus antaa erityissuojaa alaikäisille, eli alle 18-vuotiaille, mutta lausunnonantajan mukaan olisi kuitenkin otettava huomioon, että ilman huoltajaa saapuneet 18, 19 ja 20–vuotiaat, joilla on erityissuoja LSL:ssa, ovat myös erityissuojan tarpeessa ja erityisen haavoittuvassa asemassa yhteiskunnassa.

Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL) katsoo, että nyt tehty esitys laiksi kansainvälistä suojelua hakevien vastaanotosta ei vastaa täysin lainsäädännön uudistamistyölle asetettua kokonaisuudistamisen tavoitetta. THL lausuu kuitenkin, että nyt esitettyjen pykälien tarkennustarpeet ovat ilmeisiä ja sinällään edesauttavat kansainvälistä suojelua hakevien vastaanottoa Suomessa. THL katsoo, että esitettyjen uudistusten vaatima lisäresursointi on otettava vakavasti, vastaanottopalveluihin panostaminen ja sitä kautta pakolaisten kotouttamisen edistäminen vaativat jatkossa lisävaroja. Lausunnossa arvioidaan, että esityksessä ei ole riittävästi tuotu esiin tehtyjen muutosten taloudellisia vaikutuksia. THL peräänkuuluttaa alaikäisten yksin tulleiden turvapaikanhakijoiden sijoituspaikkojen järjestämisen sekä heitä auttavan ja tukevan henkilöstön resursoinnin riittävää huomiointia. Tärkeää on lausunnon mukaan pohtia myös, millaisia julkisen vallan vastuulla olevia tehtäviä kansainvälistä suojelua hakevien vastaanotossa on ja miten ne ovat järjestettävissä mallissa, jossa yksityiset vastaanotto- ja järjestelykeskukset täydentävä valtion vastaanottotoimintaa.

Työ- ja elinkeinoministeriö kannattaa kotouttamista koskevien säännösten ja kansainvälistä suojelua hakevien vastaanottoa koskevien säännösten erottamista omiksi laeikseen.

UNHCR:n Baltian ja Pohjoismaiden aluetoimisto pitää uutta lakia tervetulleena, koska se nostaa lain tasolle nykyisen käytännön ja saattaa voimaan monia vastaanottodirektiivin säännöksiä. UNHCR muistuttaa, että yleinen mielipide pakolaisia kohtaan ja luottamus turvapaikkajärjestelmään ovat avainasemassa minkä tahansa vastaanottopalvelun onnistumisessa. Lisäksi UNHCR ilmaisee tyytyväisyytensä sen johdosta, että lapsen edustajan asemaa, soveltuvuutta ja tehtäviä koskevia säännöksiä selkeytetään ja että edustajan määräämisestä tulee pakollista. Lausunnossa muistutetaan, että paitsi asiantuntijuus koskien lastenhoitoalaa, edustajan on ymmärrettävä myös eroon joutuneiden lasten erityis- ja kulttuuriset tarpeet, hänen on tunnettava kansallinen lainsäädäntö, hänen on saatava koulutusta koskien muun muassa ”lapsen etua”, luottamuksellisuutta, jäljittämistä ja pakolaisen määrittelyä. Erityistä painoa olisi lausunnon mukaan annettava lapsikaupalle erityisesti yksinäisten naispuolisten lasten osalta. Edustajan nuhteettoman taustan selvittämisen lisäksi UNHCR:n mukaan on tärkeää, että edustaja ei ole asemassa, joka voisi johtaa konfliktiin lapsen edun kanssa. Lopuksi UNHCR muistuttaa, että kansainväliset standardit suosittelevat, että edustajaa konsultoidaan ja informoidaan kaikissa lasta koskevissa toimissa. Tällä varmistetaan, että lapsen etu huomioidaan joka tilanteessa, ja että lapsi saa sopivan hoidon, majoituksen, koulutuksen, kielellisen tuen ja pääsyn terveydenhuoltoon.

Uudenmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen näkemyksen mukaan lakiesitysluonnos selkiyttää toivotulla tavalla tilannetta, missä aikaisemmin sekä vastaanotosta että kotouttamisesta oli säädetty samassa laissa. Lausunnon mukaan taloudellisen tuen uudistukset ovat järkeviä ja mahdollisesti myös vähentävät Suomen houkuttelevuutta taloudellisen tuen perusteella. Ely-keskus toivoo, että jatkossa lasten ja nuorten vastaanotto järjestettäisiin heidän etunsa mukaisesti ja tiiviissä yhteistyössä lastensuojeluviranomaisten kanssa. Lausunnonantaja kannattaa sitä, että lausuntoehdotuksessa on otettu erityisesti kantaa haavoittuvassa asemassa olevien vastaanottoon ja heidän tarpeidensa tunnistamiseen. Lausunnossa esitetään, että vastuu edustajarekisteristä keskitettäisiin yhdelle viranomaiselle ja että vastuu 11 §:n mukaisesta valmiussuunnitelmasta siirrettäisiin Ely-keskuksilta maahanmuuttovirastolle.

Vaasan kaupunki pitää hyvänä, että vastaanoton sisältö määritellään nykyistä tarkemmin, koska se selkiyttää keskustelua toimivaltaisten viranomaisten ja vastaanottopalveluiden järjestäjien välillä. Vaasan kaupunki pitää tärkeänä ilman huoltajaa saapuneiden alaikäisten aseman ja palveluiden nykyistä tarkempaa sääntelyä ja muistuttaa, että onnistuneella vastaanotolla on keskeinen sija kotoutumisen onnistumisessa. Vaasan kaupunki pitää oikeana ratkaisuna sitä, että vastaanottoon sisältyy edelleen rahallinen tuki, ja myös täydentävää vastaanottorahaa pidetään tärkeänä. Lausunnossa kannatetaan myös sitä, että haavoittuvassa asemassa olevilla henkilöillä olisi sama oikeus terveydenhuoltopalveluihin kuin kunnan asukkailla. Samalla kuitenkin muistutetaan, että se vaatii merkittävää kansallista resursointia. Lausunnon lopuksi Vaasan kaupunki toteaa, että kansainvälistä suojelua hakevan vastaanotto ja kotoutuminen muodostavat jatkumon, minkä vuoksi on tärkeää, että maahan saapuvien palvelujärjestelmää ja sen hallinnointia tarkastellaan edelleen kokonaisuutena.

Valtiovarainministeriö (VM) katsoo, että kansainvälistä suojelua hakevalle maksettavan taloudellisen tuen järjestelmämuutoksen yhteydessä tulisi tehtyihin kansainvälisiin selvityksiin perustuen harkita tukitasojen alentamista nykyisestä tukien houkuttelevuuden vähentämiseksi. Joustavuuden lisäämiseksi VM:n mukaan olisi myös harkittava tukijärjestelmän rakenteen osalta ratkaisua, jonka mukaan laissa säädettäisiin tukitasojen enimmäismääristä sekä maksettaviin tukimääriin vaikuttavista tekijöistä. Sovellettavista tukitasoista olisi lausunnon mukaan säädettävä valtioneuvoston asetuksella. Lisäksi VM katsoo, että esityksen perustelujen täydentäminen terveyspalveluiden kustannusten korvaamisen osalta saattaisi olla tarpeellista. Lopuksi lausunnossa todetaan, että lausunnon pyytäminen perustuslakivaliokunnalta on kannatettavaa.

Vähemmistövaltuutettu pitää tärkeänä lain tavoitetta saattaa vastaanottopalveluiden saajat keskenään nykyistä yhdenvertaisempaan asemaan riippumatta siitä, minkä vastaanotto- tai järjestelykeskuksen asiakkaiksi heidät on rekisteröity. Valtuutettu pitää myönteisenä myös sitä, että eri viranomaisten vastuut ja roolit on esityksessä selkeytetty nykyistä paremmin. Lisäksi Vähemmistövaltuutettu esittää, että ryhdyttäisiin pikaisesti valmistelemaan tarpeellisia lainmuutoksia, joilla oikeus perusopetukseen taataan kaikille Suomessa oleville lapsille sekä lisäksi turvapaikanhakijanuorille turvattaisiin mahdollisuus osallistua toisen asteen opetukseen. Lausunnossa myös muistutetaan, että 9.6.2010 julkaistussa kertomuksessaan vähemmistövaltuutettu kansallisena ihmiskaupparaportoijana antaa useita ihmiskaupan uhrien vastaanottoa ja auttamisjärjestelmää koskevia suosituksia

Pykäläkohtaiset kommentit

1 § Lain tarkoitus

Helsingin kaupunki ja Metsälän vastaanottokeskus huomauttavat, että ainakin kansainvälistä suojelua hakevan vastaanotto voidaan järjestää myös esimerkiksi säilöönottokeskuksessa. Tällöin pykälässä olisi oltava maininta, että henkilö voi saada toimeentulonsa ja huolenpitonsa myös muun lainsäädännön perusteella. Lausuntojen mukaan vastaava korjaus olisi tehtävä myös lain 2 §:ään.

3 § Määritelmät

Helsingin kaupunki ja Metsälän vastaanottokeskus katsovat, että pykälän kohdan kolme sanamuotoa olisi muutettava siten, että vastaanottopalveluiden järjestäminen voisi olla mahdollista myös muualla kuin vastaanotto- ja järjestelykeskuksessa.

Suomen Unicef pitäisi tärkeänä, että pykälään lisätään määritelmä ”haavoittuvassa asemassa” olevista, ja erityisesti tulisi mainita lapset ja nuoret.

4 § Suhde muihin lakeihin

Metsälän vastaanottokeskus pohtii lausunnossaan, olisiko perusteltua mainita laissa, että ”turvapaikanhakijoiden vastaanottokeskusten katsotaan olevan järjestyslain 22 § mainitsemia sosiaalihuollon toimipisteitä”. Tämä mahdollistaisi niissä järjestyksenvalvojien käytön turvallisuuden ylläpitämisessä ja häiriötilanteiden korjaamisessa. Lausunnossa kuitenkin huomautetaan, että em. lisäys edellyttää, että järjestyslain muutos menee eduskunnassa läpi.

5 § Lain soveltaminen alaikäisiin

Edustaja Lea Nykänen ehdottaa poistettavaksi lausetta ”jollei kuuleminen ole ilmeisen tarpeeton”. Jos lause halutaan säilyttää, esityksen perusteluihin olisi Nykäsen mukaan tultava selkeät ohjeet sen soveltamisesta. Hyvänä lausunnossa pidetään pykälän perustelujen viittauksia lastensuojelulakiin ja lapsen oikeuksien yleissopimukseen. Lakiehdotuksessa korostetaan lapsen etua ja kuulemista, mikä on Nykäsen mukaan hyvä ja kannatettava asia. Pykälän perusteluihin olisi lausunnon mukaan lisättävä maininta edustajan tehtävästä huolehtia lapsen edun toteutumisesta.

Espoon kaupunki huomauttaa, että vastaanottokeskus ei voi vaikuttaa turvapaikkaprosessin käsittelyaikojen pituuteen. Turvapaikkaprosessista ja turvapaikkaviranomaisten toiminnasta säädetään tarkemmin ulkomaalaislaissa. Käsittelyn kiireellisyyden turvaaminen ja toteutuminen on turvattava ulkomaalaislain toimeenpanossa.

Lapsiasiavaltuutettu toteaa, että kaikenikäisten lasten mielipiteen selvittäminen on tärkeää, koska lapsen etua ei voida saada selville selvittämättä hänen mielipidettään. Lausunnossa huomautetaan kuitenkin, että lapsen edun mukainen päätös ei kuitenkaan aina ole lapsen mielen mukainen. Lapsiasiavaltuutettu katsoo, että kuuleminen mielipiteen selvittämisenä ei voi olla ilmeisen tarpeetonta sillä perusteella, että lapsen etu ei ole ristiriidassa vanhempien edun kanssa. Lausunnossa muistutetaan myös lapsen äidinkielen merkityksestä ja siitä, että lasten kanssa työskentelevien on oltava tehtäviinsä koulutettuja. Lapsiasiavaltuutettu toteaa edelleen, että pykälän viittaus lastensuojelulakiin on liian avoin, ja hän esittää lapsiasianeuvottelukunnan kannanottoon tukeutuen, että erillinen selvityshanke alaikäisten vastaanoton siirtämisestä osaksi lastensuojelua on perusteltu.

Lastensuojelun keskusliitto katsoo, että pykälän maininta poikkeuksesta, jossa kuuleminen olisi ilmeisen tarpeetonta, jättää liiaksi tilaa tulkinnoille. Lisäksi pykälän 2 momentin viimeistä lausetta pidetään epäselvänä ja sitä ehdotetaan muutettavaksi.

Sosiaalialan korkeakoulutettujen ammattijärjestö Talentia ry. pitää tärkeänä, että lapsen tilannetta arvioidaan voimassa olevan lastensuojelulain kautta, minkä vuoksi jatkovalmistelussa lapsen kuulemista koskeva säädös tulee kirjoittaa lastensuojelulain mukaan.

Suomen Unicef pitää hyvänä, että esitysluonnoksessa on korostettu lasten edun tärkeys niin että ”…erityistä huomiota [on] kiinnitettävä lapsen etuun sekä hänen kehitykseensä ja terveyteensä liittyviin seikkoihin”. Lausunnonantajan mukaan on kuitenkin huomioitava, että kaikenikäisiä lapsia pitää kuulla, myös alle 12-vuotiaita. Unicef esittää, että pykälän ilmaisu ”ilmeisen tarpeetonta” korvattaisiin sanoilla ”lapsen edun vastaista” ja että kiireellisyyden sijaan olisi puhuttava lapsille annettavasta etusijasta.

Vähemmistövaltuutettu esittää, että pykälään lisätään selvyyden vuoksi seuraava lause: "Kaikkiin Suomessa oleskeleviin lapsiin sovelletaan myös lastensuojelulakia." Lisäksi hän esittää, että pykälään lisätään seuraava lause: "Suoritettu arvio lapsen edun toteutumisesta tulee kirjata kaikkien alaikäisiä koskevien päätösten perusteluihin." Vähemmistövaltuutetun mukaan olisi syytä myös eri keinoin vahvistaa viranomaisten lastensuojeluasiantuntemusta, jotta he nykyistä paremmin voisivat huomioida lapsen etua päätöksenteossaan

6 § Lain soveltaminen haavoittuvassa asemassa oleviin

Edustaja Lea Nykänen esittää pykälän perusteluihin lisättäväksi maininnan siitä, että edustaja on läsnä sosiaalityöntekijän pitämässä alkuhaastattelussa. Lisäksi edustaja olisi Nykäsen mukaan mainittava henkilönä, joka on velvollinen kertomaan lapsen erityistarpeista terveydenhoitajalle ja sosiaalityöntekijälle.

Helsingin kaupunki esittää, että haavoittuvassa asemassa olevan määritelmästä säädettäisiin tarkemmin.

Sosiaali- ja terveysministeriö (STM) katsoo, että haavoittuvassa asemassa olevan henkilön määrittelyä pitäisi täsmentää. 

Suomen Mielenterveysseuran näkemyksen mukaan pykälässä olisi tärkeää mainita myös traumatisoituneet hakijat.

Suomen Unicef katsoo, että pykälässä olisi mainittava ilman huoltajaa olevat alaikäiset turvapaikanhakijat.

Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL) muistuttaa, että pykälän soveltaminen vaatii sitä, että kansainvälistä suojelua hakevien henkilöiden kanssa työskentelevien osaamista vahvistetaan riittävästi.

UNHCR:n Baltian ja Pohjoismaiden aluetoimisto esittää, että sukupuoli mainittaisiin yhtenä kriteerinä haavoittuvaa asemaa määritettäessä. Lisäksi UNHCR suosittelee, että lakiin lisättäisiin mekanismit koskien haavoittuvassa asemassa olevien henkilöiden tunnistusta, raportointia ja seurantaa jo vastaanottokeskukseen osoittamisvaiheessa. Lausunnossa myös huomautetaan, että laista puutuvat maininnat siitä mitkä tahot ovat vastuussa haavoittuvuuden arvioinnista. 

7 § Kustannusten korvaaminen

Espoon kaupunki arvioi, että pykälän kaksi momentin säännös jää epäselväksi sen suhteen, miten valtio korvaa kustannukset sellaisen ihmiskaupan uhrin osalta, jolla on kotikunta Suomessa.

Helsingin kaupungin mukaan on myös huomattava, että kansainvälistä suojelua hakevat hyödyntävät myös majoituspaikkakuntansa muita kuin vastaanottokeskusten järjestämiä palveluja mm. kirjastopalveluja ja siten valtio ei kaikilta osin korvaa heidän saamiaan palveluja ainakaan täysimääräisesti.

Joutsenon vastaanottokeskus katsoo, että laissa olisi säädettävä kustannuksien jakamisesta kuntien ja ihmiskaupan uhrien auttamisjärjestelmän kesken. Lausunnon mukaan pykälässä olisi otettava huomioon uhriudesta aiheutuvien erityiskustannusten korvaaminen kunnille niiden henkilöiden osalta, joilla on kotikunta Suomessa. Lisäksi pitäisi olla mahdollista, että vastaanottokeskus tai auttamisjärjestelmä voisi toimia palveluntuottajana kotikunnan ohella niille ihmiskaupan uhreille, joilla on kotikunta. Joutsenon vastaanottokeskus katsoo myös, että kotouttamislain ja vastaanottolain ihmiskaupan uhreja koskevien säännösten olisi oltava sopusoinnussa.

Sisäasiainministeriön oikeusyksikön näkemyksen mukaan sääntelytekniikka jättää jossain määrin epäselväksi sen, mistä sisäasiainministeriön päättää (ministeriön asetuksella?) ja mistä valtioneuvosto. 

Valtiovarainministeriö (VM) katsoo, että menojen luonne huomioon ottaen nykyisen lain 4 §:ssä todetusta talousarviorajoitteesta ei voida luopua.

8 § Vastaanoton ohjaus

Vähemmistövaltuutettu toteaa, että maahanmuuttohallinnon keskittäminen Maahanmuuttovirastoon yhdenmukaistaa ja tehostaa menettelyjä ja asiakaspalveluja. Samalla hän kuitenkin korostaa, että tilanteessa, missä turvapaikanhakijoiden vastaanotto ja päätöksenteko on keskitetty samaan virastoon, on ensiarvoisen tärkeää turvata järjestelmän läpinäkyvyys ja tehokas ulkopuolinen valvonta.

10 § Muu kuin valtion vastaanotto- ja järjestelykeskus

Helsingin kaupunki katsoo, että kansainvälistä suojelua hakevien määrän vaihtelun ja siihen liittyvän vastaanottotoiminnan joustavuustarpeen vuoksi säännöksen tarkoittamaan sopimukseen olisi hallituksen esityksen perustelujen mukaan välttämätöntä kirjata myös määräykset vastaanotto- ja järjestelykeskuksen paikkamäärän lisäämisestä ja vähentämisestä sekä keskuksen lakkauttamisesta. Säännöksessä ja etenkin siihen pohjautuvassa sopimuksessa tulisi Helsingin mukaan määritellä myös ne seikat, joista palveluntuottaja vastaa sekä palvelun sisällön ja laadun määrittelyssä ja yleensä ohjauksessa noudatettavat menettelytavat. Lausunnossa huomautetaan, että käytännön toiminnan ohjauksen tullessa palveluntuottajan ulkopuolelta voi palveluntuottaja joutua tilanteeseen, jossa sen toiminta palveluntuottajana asettaa sen vastakkaiseen asemaan suhteessa emo-organisaationsa intresseihin.  Tällaisesta tilanteesta esimerkkinä toimii tämän hetkinen kansainvälistä suojelua hakevien EU-kansalaisten keskittäminen kauttakulkukeskuksiin ja etenkin Helsinkiin. Helsinki arvioi, että EU-kansalaisten kansainvälisen suojelun hakeminen saattaisi jopa olla vähäisempää, mikäli laaja kaupunkimainen miljöö erilaisine mahdollisuuksineen ei olisi tukemassa halua jättää perusteettomiakin hakemuksia.

Kontiolahden vastaanottokeskus arvioi, että rikosoikeudellinen virkavastuu muilla kuin viranomaisilla tullee vaikuttamaan työehtoihin ja toimenkuviin huomattavasti.

Maahanmuuttovirasto pitää sopimusmenettelyn yksityiskohtaista sääntelyä erittäin tarpeellisena.

Metsälän vastaanottokeskus esittää, että pykälän 2 momentin listaus ei olisi tyhjentävä.

Oikeuskansleri kiinnittää huomiota siihen, että pykälässä ja vielä tarkemmin perusteluissa viitataan rikoslain 40 luvun tarkoittamiin virkarikoksiin. Oikeuskansleri kiinnittää huomiota siihen, että rikoslain 40 luvun 12 §:n 1 momentissa rinnastus virkamieheen eli rikosoikeudellinen virkavastuu on sidottu julkisen vallan käyttämiseen, ei tätä laajemman käsitteen eli julkisen hallintotehtävän hoitoon.  

Sosiaali- ja terveysministeriö (STM) katsoo, että ehdotettua menettelyä on syytä arvioida tarkemmin suhteessa sekä perustuslain asettamiin vaatimuksiin, että vastaanottotoiminnan ja sen asiakkaiden poikkeuksellisiin tarpeisiin.

10 a § Ulkomaalaisen säilöönoton järjestäminen

Espoon kaupunki katsoo, että pykälässä olisi säädettävä tarkemmin alaikäisen säilöönotosta, mikä ei lausunnon mukaan ole lapsen edun mukaista toteutettuna aikuisten säilöönottokeskuksessa.

11 § Vastaanotto laajamittaisen maahantulon yhteydessä

Etelä-Savon, Pohjois-Savon ja Pohjois-Karjalan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskukset lausuvat, että pykälän sisältö tällaisenaan jättää liikaa tilaa tulkinnoille ja vaatisi lisäohjeistusta. Lisäksi lausunnonantajat katsovat, että Maahanmuuttovirasto olisi Ely-keskusta luontevampi sopijataho varautumissuunnitelmia laadittaessa. Lausunnossa esitetään myös, että vastaanoton järjestäminen laajamittaisen vastaanoton yhteydessä pitäisi poikkeuksellisesti oltava kuntia velvoittava eikä vapaaehtoinen. 

Helsingin kaupunki katsoo, että ehdotetun pykälän 3 momentti ei ole riittävän täsmällinen eikä siitä ilmene selkeästi perusteita velvoitteelle perustaa järjestely- tai vastaanottokeskus. Lausunnossa todetaan, että velvollisuus perustuu toisaalta siihen, että ulkomaalaisten sijoittaminen kuntaan on olosuhteet huomioon ottaen perusteltua ja toisaalta siihen, että kunta on tehnyt Maahanmuuttoviraston kanssa 10 §:ssä tarkoitetun sopimuksen.

Maahanmuuttovirasto korostaa, että laajamittaisesta varautumisesta voivat parhaiten vastata Ely-keskukset.

Pakolaisneuvonta ry. katsoo, että mahdollisuus maahantulijoiden järjestelyyn voisi olla myös vastaanottokeskuksissa. 

Suomen kuntaliito katsoo, että laajamittaista maahantuloa koskevaa säännöstä on tarpeen täsmentää niin, että kunnan ja valtion toimivaltajako on selkeä. Liiton mukaan on välttämätöntä, että tällaisessa kriisitilanteessa erityisesti toiminnan organisointi ja maahantulijoiden toimeentulon ja huolenpidon järjestäminen on valtion vastuulla. Lausunnon mukaan kunnilla ei myöskään ole henkilöresursseja osoitettavaksi ko. tehtäviin, joten kunnan vastuulle kuuluisi lähinnä asianmukaisten tilojen luovuttaminen käyttöön. Laajamittaisen maahanmuuton yhteydessä ulkomaalaisia tulisi todennäköisesti useaan kuntaan yhtä aikaa ja kuntaliiton mukaan tulijoiden vastaanotto pitäisi hoitaa keskitetysti. Lopuksi liitto esittää, että pykälässä olisi syytä erikseen todeta, että kunnille korvataan kaikki laajamittaiseen maahantuloon liittyvät valmistautumis- ja ylläpitokustannukset.

Suomen Punainen Risti (SPR) esittää pykälää täsmennettäväksi siten, että siinä mainitaan mahdollisuus sopia vastaanoton järjestämisestä järjestelykeskuksessa myös julkisoikeudellisen yhteisön, yksityisen yhteisön tai säätiön kanssa.

12 § Vastaanottopalvelut

Lapsiasiavaltuutettu esittää, että Norjan lainsäädäntöä vastaavasti myös Suomessa turvattaisiin mahdollisuus lapsen osallistumiseen vapaa-ajan ja harrastustoimintaan, mistä olisi lisättävä maininta pykälään.

Maahanmuuttovirasto katsoo, että laissa tai sen perusteluissa olisi täsmennettävä tarkemmin, mitä ovat sosiaalipalvelut sekä mitä tarkoittaa sanonta ”muu perustarpeiden turvaaminen”.

Metsälän vastaanottokeskus esittää, että pykälän momenttien järjestystä vaihdettaisiin ja nimeksi muutettaisiin ”vastaanottopalvelut ja niiden järjestämisvastuu”.

Oulun vastaanottokeskus ja Joutsenon vastaanottokeskus huomauttavat, että pykälästä puuttuu maininta turvapaikanhakijan oikeudesta oikeudelliseen neuvontaan ja oikeusapuun, vaikka vastaanottokeskus maksaa oikeusapupalvelut.

Sosiaali- ja terveysministeriö (STM) katsoo, että ”välttämättömiksi” katsotuille palveluilla olisi perustelutekstissä annettava määritelmät erityisesti sosiaalipalvelujen osalta (ks. myös STM:n kommentit koskien 22 §:ää). Lisäksi STM lausuu, että vastaanottokeskuksen tehtäviä ja asiakkaita ajatellen olisi luonteva edellyttää, että kunkin keskuksen käytössä on terveydenhoitaja ja sosiaalityöntekijä, mistä voisi olla maininta esimerkiksi ko. pykälässä. STM esittää, että vastaanottokeskuksen osalta määriteltäisiin 11 §:n perustelujen mukaisesti esimerkiksi lasten tarpeiden ja yksityiselämän ja perhe-elämän suojan tarpeiden ja henkilöstön osalta. 

13 § Vastaanottopalvelujen saajat

Keski-Suomen elinkeino, liikenne- ja ympäristökeskus esittää pykälän perusteluihin kirjattavaksi, että vastaanottokeskuksesta välitetään tieto itsenäisesti kuntaan muuttavasta henkilöstä siihen Ely-keskukseen, jonka alueella oleskeluluvan saaneen henkilön kotikunta sijaitsee. Tieto varmistaisi sen, että kuntakorvausprosessi käynnistettäisiin ja kuntaan muuttavien määrät tilastoitaisiin oikea-aikaisesti.

Kontiolahden kunta kysyy, mikä on 2 momentin mainitsema kohtuullinen aika ja mitä tapahtuu sen jälkeen. Voiko henkilö esimerkiksi jäädä kunnassa oleskelevaksi asunnottomaksi?

Kotkan kaupunki tulkitsee oleskeluluvan saaneiden rajaamisen vastaanottopalveluiden ulkopuolelle tarkoittavan sitä, että jatkossa suosittaisiin entistä enemmän itsenäistä kuntaan siirtymistä. Lausunnon mukaan tämä jo käytössä oleva tilanne on johtanut ja johtaa siihen, että kuntien on mahdotonta ennakoida kotoutettavien määrää ja suhteuttaa kotouttamispalveluja suhteessa tulijoihin. Lisäksi Kotkan kaupungin mukaan kaivattaisiin selkeämpää kannanottoa siihen, miten toimitaan, jos luvan saanut kieltäytyy hänelle osoitetusta asunnosta. Euroopan unionin kansalaisten rajaaminen vastaanottopalveluiden ulkopuolelle tarkoittaa lausunnon antajan mukaan sitä, että he rasittaisivat vastaanottokeskusten sijaan niitä kuntia, joissa vastaanottokeskukset sijaitsevat.

Maahanmuuttovirasto esittää, että termiä ”kohtuullinen aika” säädettäisiin tarkemmin laissa. Kohtuullisena rajana lausunnossa pidetään kahta kuukautta.

Metsälän vastaanottokeskus esittää, että pykälän nimeksi muutettaisiin ”vastaanottopalveluiden saajat ja palvelujen kesto”. Lisäksi 1 momenttia esitetään täsmennettäväksi sen osalta, että vastaanottopalveluja annettaisiin vain niiden saamisen edellytykset täyttävälle henkilölle. Tässä yhteydessä lausunnossa viitataan esitysluonnoksen 17 §:n kommenttiin palveluiden epäämisestä.

Pakolaisneuvonta ry. katsoo, että Euroopan unionin kansalaisen ja häneen rinnastettavan kohdalla tehtävä poikkeus, jonka mukaan erityisestä syystä voisi saada vastaanottopalveluja kielteisen päätöksen jälkeenkin kohtuullisen ajan, pitäisi ulottaa myös huoltajiensa kanssa maassa oleviin alaikäisiin.

Sosiaali- ja terveysministeriö (STM) esittää, että oleskeluluvan saaneen oikeus vastaanottopalveluihin säilytetään siihen saakka, kunnes henkilöllä on kotikunta Suomessa.

Suomen kuntaliitto ei pidä kannatettavana, että Unionin kansalainen ja häneen rinnastettava saisi vastaanottopalveluja vain turvapaikkahakemuksen kielteisen päätöksen tiedoksisaamiseen saakka, koska liitto olettaa näiden henkilöiden tulevan kuntien sosiaalitointen asiakkaiksi.

Suomen Unicef huomauttaa, että Lapsen oikeuksien sopimuksen artiklassa 22 puolustetaan samaa periaatetta suhteessa lapsiin, joilla on pakolaisen asema ja jotka sitä tavoittelevat, ja että yleissopimuksen määräykset koskevat joka tapauksessa kaikkia maan lainkäyttövallan piirissä olevia lapsia (LOS artikla 2). Siksi Unicef katsoo, että jopa niitä lapsia, joilta on kielletty pakolaisen asema, tulisi suojella niin kauan, kuin he ovat maassa.

Vähemmistövaltuutettu katsoo, että yhdenvertaisuusnäkökulmasta EU-kansalaisten asettaminen muita selvästi epäedullisempaan asemaan on ongelmallista ja ehdottaa, että huolellisesti selvitettäisiin muut vaihtoehdot torjua perusteettomia hakemuksia. Vähemmistövaltuutettu pitää kuitenkin kannatettavana esitykseen sisältyvää mahdollisuutta tarjota unionin kansalaiselle tai häneen rinnastettavalle vastaanottopalveluja Maahanmuuttoviraston kielteisen päätöksen jälkeenkin erityisen henkilökohtaisen syyn vuoksi.

14 § Tietojen antaminen

Edustaja Lea Nykänen ei pidä hyvänä, että poliisi tai rajavartiolaitos vastaa tietojen antamisesta alaikäiselle ilman huoltajaa tulleelle kansainvälistä suojelua hakevalle. Hänen mukaansa alaikäisten kohdalla parempi vaihtoehto on, että tietojen antajana on vastaanottokeskuksen henkilökunta ja että tiedot annetaan lapsen omalla äidinkielellä. Nykänen katsoo, että lapsille tiedot olisi annettava ensisijaisesti suullisesti.

Kontiolahden vastaanottokeskus kysyy kuka päivittää ja laatii ohjeet ja pystytäänkö tietojen antamista asukkaan omalla äidinkielellä toteuttamaan käytännössä.

Helsingin kaupunki ja Metsälän vastaanottokeskus esittävät säännöstä muutettavaksi siten, että velvollisuus tietojen antamiseen olisi viimeistään 15 päivän kuluttua kansainvälistä suojelua hakevan ilmoittautumisesta vastaanottokeskukseen. Kaupunki huomauttaa lisäksi, että säännöksessä olisi huomioitava näkövammaisten sekä luku- ja kirjoitustaidottomien asema.

Oulun vastaanottokeskus, Pakolaisneuvonta ry., Suomen Unicef ja Vähemmistövaltuutettu korostavat sitä, että on tärkeää turvata myös luku- ja kirjoitustaidottomien henkilöiden oikeus saada tietoa vastaanotosta.

UNHCR:n Baltian ja Pohjoismaiden aluetoimisto (UNHCR) pitää hyvänä sitä, että pykälä velvoittaa kaikkia asiaankuuluvia tahoja. Lausunnonantaja arvostaa myös sitä, että tiedot on annettava asiakkaan ymmärtämällä kielellä.

15 § Majoitus vastaanottokeskuksessa

Edustaja Lea Nykänen esittää pykälään lisättäväksi, että lapsen siirrolle toiseen vastaanottokeskukseen pitää olla vahvat, yksilöidyt perusteet ja siirrosta päättää vastaanottokeskus yhdessä edustajan kanssa.

Helsingin kaupungin mukaan säännöstä tulisi muuttaa esimerkiksi muotoon … ”majoitetaan vastaanottokeskukseen, joihin luetaan myös alaikäisten ryhmäkodit ja tukiasuntolat tai muuhun vastaanottokeskuksen järjestämään majoitukseen”.

Maahanmuuttovirasto katsoo, että kansainvälistä suojelua hakevan siirtäminen vastaanottokeskuksesta toiseen pykälässä mainituin perustein on erittäin tarpeellinen säännös ja se vastaa suurelta osin vastaanottokeskuksissa noudatettua käytäntöä. Edelleen lausunnon mukaan maahanmuuttovirastolle ehdotettu päätösvallan pidättämismahdollisuus lisää vastaanoton toimeenpanon sujuvuutta ja tarkoituksenmukaisuutta. Maahanmuuttovirasto katsoo, että perusteluissa voitaisiin tarkemmin kuvata viranomaisten yhteistyötä siirroissa ja että erillinen kuulemissäännös on tässä yhteydessä tarpeeton. Maahanmuuttovirasto arvioi, että alaikäisten siirtoja harkittaessa olisi yleensä tarpeen selvittää heidän mahdollinen lastensuojelun tarpeensa, mistä pitäisi mainita perusteluissa.

Metsälän vastaanottokeskus esittää, että pykälän muotoilua täsmennettäisiin niin, että lain henkilöpiiriin kuuluva henkilö voitaisiin tietyissä erityistilanteissa myös muualle kuin vastaanottokeskukseen. Lisäksi lausunnon mukaan vastaanottokeskuksesta toiseen siirtämisen syynä pitäisi mainita myös vastaanottojärjestelmän tarkoituksenmukainen toiminta. Lausunnossa vastustetaan siirtoon sisältyvää siirrettävän kuulemisvelvoitetta, koska Metsälän vastaanottokeskuksen mukaan ei ole käytännössä mahdollisuus toteuttaa. Lausunnossa esitetään myös, että 3 momenttiin lisätään maininta muusta painavasta syystä, jonka perusteella Maahanmuuttovirasto voisi päättää majoittamisesta.

Sisäasiainministeriön poliisiosasto esittää, että pykälän perusteluihin lisättäisiin maininta siitä, että vastaanottokeskus neuvottelisi myös poliisin kanssa kansainvälistä suojelua hakevan siirtoajankohdasta.

16 § Ilman huoltajaa olevan alaikäisen majoitus

Edustaja Lea Nykänen pitää tukiasuntoja kannatettavana vaihtoehtona, mutta vain sillä edellytyksellä, että nuorten sijoittamisessa noudatetaan lastensuojelulain säädöksiä. Nykänen katsoo, että esityksessä ei ole selkeästi ilmaistu millaisia tukiasunnot olisivat. Hänen mukaansa kansanopistot olisi mainittava yhtenä majoitusvaihtoehtona. Lausunnossa esitetään lisäksi, että kaikille alaikäisille olisi taattava asumisen ohella samantasoiset palvelut majoituspaikkakunnasta ja -muodosta riippumatta, että nuorella olisi oltava mahdollisuus asua tukiasunnossa tarvittaessa 21 ikävuoteen asti, että alaikäisenä ilman huoltajaa tulleen olisi saatava asua alaikäisyksikössä kunnes hänen ikänsä on selvä ja että alle kouluikäisen majoituksen järjestämisessä on huolehdittava lapsen äidinkielen kehittymisestä ja siitä, että hänen kulttuurinen ja uskonnollinen taustansa huomioidaan. 

Edustajat turvapaikanhakijoille ry. pitää hyvänä, että tukiasuntoloista säädetään ko. laissa, mutta pitää esitettyä asukkaiden enimmäismäärää liian suurena. Yhdistys katsoo, että tukiasuntolaan sijoittaminen ei saisi olla automaatio kaikkien 16 tai 17-vuotiaiden nuorten kohdalla. Lausunnon mukaan on hyvä, että tyttöjen haavoittuvuus huomioidaan vastaanotossa, mutta myös 16–17-vuotiaat pojat voivat tarvita ryhmäkodin tarjoamaa tukea ja palveluita esim. traumaattisten kokemusten ja mielenterveysongelmien takia.

Helsingin kaupunki huomauttaa, että ehdotuksessa ei ole säännöksiä siitä, voiko ja miten ryhmäkotiin sijoitettuihin lapsiin kohdistettaisiin rajoitustoimenpiteitä. Lausunnon mukaan säännöstä olisi täsmennettävä siltä osin kuin se koskee lastensuojeluilmoituksen tekemistä turvapaikanhakijalapsesta. Lisäksi Helsingin kaupunki lausuu mielipiteenään, että tukiasuntoloiden toimintaan tulisi soveltaa samoja säännöksiä hoidettavien lasten määristä ja henkilöstömitoituksesta kuin ryhmäkotien.

Espoon kaupungin näkemyksen mukaan lakiesityksessä lastensuojelua sovelletaan ainoastaan lapsen edun arviointiin ja laitossijoituksen osalta, mutta lastensuojelu on kuitenkin laitossijoitusta laajempi käsite. Lausunnonantaja katsoo, että lakiesityksessä tulisi määritellä entistä tarkemmin alaikäisyksiköissä työskentelevien ammattiryhmien kelpoisuusvaatimukset samansisältöisesti lastensuojelulain kanssa. Lisäksi Espoon kaupunki esittää, että käsite ”muu alaikäiselle tarkoitettu majoituspaikka” olisi määriteltävä perusteluissa tarkemmin ja pykälässä olisi myös otettava kantaa majoituksen väljyyteen ja lasten mahdollisuuteen yksityisyyteen.

Keski-Suomen elinkeino, liikenne- ja ympäristökeskus toteaa, että kansainvälistä suojelua hakeneiden lasten ja nuorten kasvun ja kehityksen tukeminen varmistettaisiin nykytilannetta paremmin, kun alaikäisten vastaanoton organisoinnista vastaisivat asiantuntijatahot. Lisäksi muutoksella voisi olla vaikutusta opetukseen pääsemiseen. Lausunnonantaja esittää myös, että jos alaikäinen majoitettaisiin muuhun kuin ryhmäkotiin tai tukiasuntolaan, vastaanottokeskuksen olisi ilmoitettava asiasta sille Ely-keskukselle, jonka alueelle ko. alaikäinen on majoitettu.

Lapsiasiavaltuutettu toteaa kotouttamista koskevaa lainsäädäntöä varten antamissaan lausunnoissa korostaneensa ilman huoltajaa olevien alaikäisten oikeutta tuettuun perhesijoitukseen lastensuojelulain periaatteiden mukaisesti. 16 vuotta täyttäneiden tukiasuntolatoimintaan lapsiasiavaltuutettu suhtautuu kriittisesti. Hänen mukaansa ainakin pykälän 2 momentin kolmas virke henkilöstö- ja asukkaiden enimmäismääristä poikkeamisesta on poistettava.

Lastensuojelun keskusliitto valittaa sitä, että vastaanottodirektiivi sallii 16–17-vuotiaiden sijoittamisen aikuisten yksiköihin, mutta toteaa, että minimistandardien ylittäminen on varsin perusteltua Suomen kohdalla. Keskusliitto suhtautuu kielteisesti siihen, ettei 16 vuotta täyttäneiden turvapaikanhakijanuorten sijoittamisessa sovellettaisi lastensuojelulakia. Lausunnossa todetaan, että tukiasumisen kohdalla olennaista on, ettei kyse ole yksinomaan majoituksesta, koska nuoret tarvitsevat tukipalveluita yhtä lailla kuin nuoremmat hakijat. Keskusliitto pitää myös tärkeänä, että nuorten tultua täysi-ikäisiksi heitä ei siirrettäisi rutiininomaisesti aikuisten yksiköihin.

Maahanmuuttovirasto katsoo, että tukiasuntolan sijaan pitäisi käyttää ilmaisua tukiasumisyksikkö, koska se on vakiintuneessa käytössä ja voi pitää sisällään yksittäisiä asuinhuoneistojakin. Lisäksi lausunnossa esitetään, että pykälässä olisi myös oltava maininnat alaikäisen kasvatuksesta, hoidosta ja huolenpidosta sekä siihen sisältyvästä täydestä ylläpidosta sekä käyttörahasta. Lisäksi maahanmuuttovirasto katsoo, että erityisesti tukiasumisyksiköiden toiminnan sisällöstä olisi säädettävä laissa.

Pakolaisneuvonta ry. huomauttaa, että säilöönottokeskuksessa työskentelevien henkilöiden vähimmäismäärästä ei ole säädetty laissa, eikä se siten vastaa lastensuojelulain säännöksiä. Lausunnon mukaan alaikäisten säilöönotolle tulisi luoda vaihtoehtoinen järjestely, joka voitaisiin toteuttaa esimerkiksi suljetun lastensuojelulaitoksen yhteydessä.

Pohjois-Pohjanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus katsoo, että ryhmäkotien säilyttäminen pääasiallisena alaikäisten majoittamisvaihtoehtona on tärkeää. Lausunnon mukaan sekä ryhmäkotien että tukiasuntoloiden toimintaa tarvitaan täsmentäviä säännöksiä koskien muiden muassa henkilökunnan vähimmäismäärää, henkilökunnan määrää ja yövalvontaa.

Sosiaalialan korkeakoulutettujen ammattijärjestö Talentia ry. katsoo olevan tärkeää, että ryhmäkotien toimintaa ja henkilömitoitusta säätelisi lastensuojelulaki ja henkilöstön kelpoisuusvaatimuksia sosiaalihuollon ammatillisen henkilöstön kelpoisuuslaki, koska ko. yksiköt ovat lähellä lastensuojelulaitoksia. Lisäksi Talentia esittää, että alaikäisen majoituksesta vastaavalle työntekijälle tulee asettaa kelpoisuusvaatimukset tai päätöksenteko tulee olla vastaanottokeskuksen johtajalla tai sosiaalityöntekijällä.

Sosiaali- ja terveysministeriö (STM) pitää pykälän termistöä harhaanjohtavana, koska ryhmäkodin ja tukiasuntolan nimikkeet ovat omiaan antamaan sen väärän mielikuvan, että kyse on sosiaalihuollon toiminnasta. Tämän vuoksi niiden nimissä olisi mainittava turvapaikanhakija, STM esittää. Lisäksi STM katsoo, että lastensuojelulakiin tehdyn viittauksen sijaan lakiin pitäisi selkeästi kirjata mitä majoituspaikkojen asiakas- ja henkilöstömääriltä sekä henkilöstön pätevyydeltä esitetään.

Suomen Punainen Risti (SPR) esittää, että laissa todettaisiin mahdollisuus järjestää ryhmäkotitoimintaa samassa rakennuksessa tukiasuntolatoiminnan kanssa silloin, kun toiminta selkeästi toisistaan erotettua ja näiden yksiköiden yhteenlaskettu asukasmäärä ei ylitä 40 henkilöä. SPR pitää tärkeänä myös sitä, että 18 vuotta täyttäneen asumisaikaa tukiasuntolassa voitaisiin jatkaa, jos se on henkilön hyvinvoinnin ja kehityksen kannalta tarpeellista.

Suomen Unicef katsoo, että kaikentyyppisen sijoituksen ajoittainen tarkastelu on tärkeä suojatoimi lasten kannalta. Ryhmäkotien toiminnasta ja henkilöstön kelpoisuusvaatimuksista olisi lausunnossa ilmaistun näkemyksen mukaan säädettävä vastaanottolaissa samantasoisesti kuin lastensuojelulaissa on säädetty lastensuojelulaitosten toiminnasta ja henkilökunnan kelpoisuudesta. Unicef pitää tärkeänä, ettei ilman huoltajaa olevia 18-20–vuotiaaita nuoria ole rajoitettu erityisen suojelun tarpeessa olevien ulkopuolelle

Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL) pitää erittäin kannatettavana, että sekä tukiasunnoissa että ryhmäkodeissa majoittuvien alaikäisten enimmäismäärästä säädetään yhtenevästi lastensuojelulain 59–60 §:n mukaisesti. Samalla lausunnon mukaan on kuitenkin pohdittava, onko perusteetonta edellyttää 16–17-vuotiailta itsenäistymistä tukiasuntotyyppiseen asumiseen.

Vähemmistövaltuutettu esittää, että laissa olisi taattava lapsille pysyvä asumismuoto mahdollisimman pian maahan saapumisen jälkeen. Valtuutetun selvitysten mukaan lasta saatetaan siirtää turvapaikkaprosessin aikana useita kertoja majoituspaikasta toiseen, mikä saattaa aiheuttaa pitkiäkin taukoja lapsen koulunkäyntiin.  Lisäksi vähemmistövaltuutettu katsoo, että laissa olisi oltava selkeät viittaukset lastensuojelulakiin, minkä lisäksi perusteluissa olisi mainittava, että perheryhmäkodin työntekijöihin sovelletaan lakia lasten kanssa työskentelevien rikostaustan selvittämisestä.

17 § Yksityismajoitus

Edustaja Lea Nykänen tuo lausunnossaan esille yksityismajoitukseen liittyviä ongelmia ja esittää, että yksityismajoitusselvityksen tekemiseen osallistuisivat vastaanottokeskuksen sosiaalityöntekijä, mahdollinen perhetyöntekijä, kunnan lastensuojelun työntekijä ja edustaja, jotka yhdessä päättäisivät lapsen sijoittamisesta yksityismajoitukseen.

Espoon kaupunki arvioi, että lakiesitys turvaisi voimassa olevaa lakia paremmin lapsen oikeuden pitää yhteyttä sukulaisiinsa ja tarvittaessa asua sukulaisten kanssa. Lausunnon mukaan laissa olisi kuitenkin arvioitava tarve johtajan tekemää yksityismajoituspäätöstä koskevalle valitusoikeudelle.

Lastensuojelun keskusliitto esittää pykälän 2 momenttia muutettavaksi siten, että prosessiin sidotaan vahvemmin mukaan myös kunnan sosiaalityöntekijä, pelkkä ilmoitusvelvollisuus sosiaalitoimelle ei lausunnon mukaan riittäisi.

Maahanmuuttovirasto katsoo, että säännös vastaa nykyistä käytäntöä. Virasto katsoo myös, että laissa pitäisi säätää selvästi siitä, että vastaanottopalveluja ei anneta, jos asiakas ei anna riittävää selvitystä yksityismajoituksestaan.

Helsingin kaupunki ja Metsälän vastaanottokeskus toteavat, että voimassa olevan lain vastaavan kohta asettaa osoitetietojen ilmoittamisen ehdoksi muiden vastaanottopalveluiden saamiselle. Lausunnonantajat katsovat, että ko. pykälässä tätä ei tehdä, vaikka se olisi tärkeää. Kaupunki katsoo lisäksi, että yksityismajoituksen haittojen ja hyötyjen huolellinen analyysi olisi tärkeää samoin kuin niiden tukimuotojen luominen, joilla yksityismajoitusta voitaisiin pitää varteenotettavana majoitusvaihtoehtona ilman että siitä aiheutuvat haittavaikutukset lisääntyisivät. Kaupungin mukaan säännökseen olisi myös sisällytettävä säännökset riittävän väljästä asumisesta niin yksinäisen kuin perheellistenkin kohdalla, yksityismajoituksessa asuvan oikeudesta käyttää tiloja asumiseensa myös päiväaikaan, vastaanottokeskusten velvollisuudesta järjestää myös yksityismajoituksessa asuville työ- ja opintotoimintaa sekä yksityismajoituksessa asuvan mahdollisuudesta saada riittäviä sosiaali- ja terveydenhuollon palveluja, jotta mahdollisiin hyväksikäyttö- tms. tilanteisiin kyettäisiin puuttumaan.

Sosiaalialan korkeakoulutettujen ammattijärjestö Talentia ry:n näkemyksen mukaan ilmoitus yksityismajoituksesta tulee tehdä kunnan lastensuojelusta vastaavalle toimielimelle/sosiaalityöntekijälle, koska kysymys on alaikäisestä ja lastensuojelulain tarkoittamasta lapsesta.  Toisekseen Talentia toteaa, että kunnissa tapahtuneet organisaatiomuutokset ovat saattaneet pirstoa sosiaalihuollon palvelut eri hallintokuntien alle.  Lausunnon mukaan huolehdittava myös siitä, että perhesijoituksessa olevan lapsen sijaisvanhemmat saavat tukea ongelmatilanteisiinsa ja tätä varten on luotu toimintaperiaatteet.

Sosiaali- ja terveysministeriö (STM) katsoo, että esityksessä olisi arvioitava lapsen edun toteutumista yksityismajoituksessa. STM toteaa esimerkiksi, että laissa ei esitetä ikärajaa tai tarkkoja edellytyksiä yksityisen luo siirtyvälle lapselle eikä lapsen tilanteen seurantaa majoituksen aikana ei edellytetä.

Suomen Unicef esittää, että pykälään tulisi lisätä kohta, jonka mukaan yksityismajoituksessa olevan alaikäisen elinolosuhteet tulisi tarkistaa ajoittain.

18 § Vastaanotto- ja käyttöraha

Etelä-Savon, Pohjois-Savon ja Pohjois-Karjalan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskukset kannattavat uuden lain esitystä siitä, että turvapaikanhakijoille maksettava rahallinen tuki eriytettäisiin toimeentulotukisäädöksistä. Lausunnon mukaan vastaanotto- ja käyttörahan suuruuden määrittelyyn on kiinnitettävä erityistä huomiota, jotta jatkossa vältyttäisiin rahallisen tuen aiheuttamilta turvapaikkamenettelyn väärinkäytöksiltä.

Helsingin kaupunki huomauttaa lausunnossaan, että nykyisessä muodossa säännös sulkee pois täydentävän käyttörahan maksamisen. Myös käyttörahaa saavalla lapsella voi olla sellaisia hänen erityisistä tarpeistaan johtuvia menoja, joihin hänellä olisi oikeus saada täydentävää toimeentulotukea, lausunnossa arvioidaan. Toisaalta Helsingin kaupunki kysyy, mitä vastaanotto- ja käyttörahaan siirtymisellä haetaan ja saavutetaan, jos rahan on tarkoitus on kuitenkin vastata toimeentulotukea. Vaikka tarkoituksena on ollut eriyttää vastaanotto- ja käyttöraha toimeentulotuesta, Helsingin kaupunki katsoo, että perustuslain 19 §:n 1 momentissa säädetyn toimeentulon vähimmäisturvan ja 6 §:n edellyttämän yhdenvertaisen kohtelun turvaamiseksi 18 §:n 3 momenttiin tulisi lisätä seuraava virke: ”Täydentävää vastaanottorahaa ja täydentävää käyttörahaa myönnettäessä noudatetaan soveltuvin osin, mitä toimeentulotuesta annetun lain 7 c §:ssä on säädetty täydentävästä toimeentulotuesta.”

Keski-Suomen elinkeino, liikenne- ja ympäristökeskus arvioi, että toimeentulotuen muuttaminen vastaanotto- ja käyttörahaksi korostaa vastaanottoprosessin tilapäisyyttä ja että muuttaminen on asianmukaista.

Kontiolahden kunta pitää hyvänä sitä, että toimeentulotuki käsitteenä poistuu.

Kristiinankaupunki pitää taloudellisen tuen irrottamista toimeentulotuesta hyvänä asiana, koska se korostaa hakijalle oleskelun väliaikaisuutta.

Kontiolahden vastaanottokeskus katsoo, että lain henkilöpiiriin kuuluvalle maksettavaa taloudellista tukea ei pitäisi irrottaa toimeentulotukijärjestelmästä. Lausunnon mukaan ”vastaanottorahaksi” nimettävä tuki voi antaa negatiivisen signaalin yhteiskuntaan.

Kotkan kaupunki arvioi, että vastaanotto- ja käyttörahan eriyttäminen toimeentulotuesta on varmaankin oikea askel. Lausunnossa kuitenkin vaaditaan, että vastaanottorahan tulee kuitenkin olla selkeässä suhteessa toimeentulotukeen tai toimeentulotukinormeihin esimerkiksi tilanteessa, missä hakija asuu yksityismajoituksessa suomalaisen puolisonsa tai avopuolisonsa luona. Lausunnon antaja kysyy todennetaanko perheen tosiasiallinen varojen puute kuitenkin normaalilla toimeentulotukilaskelmalla.

Maahanmuuttovirasto esittää, että vastaanottokeskuksen asiakkaalle myönnettäisiin vastaanotto- ja käyttörahaa, kunnes hän on siirtynyt kuntaan tai poistunut maasta. Maahanmuuttovirasto huomauttaa, että pykälässä ei mainita itsenäisen suoriutumisen edistämiseksi tarpeelliseksi harkittuja menoja. Lisäksi maahanmuuttovirasto katsoo, että mahdollisuus takuuvuokran maksamiseen vastaanottokeskuksesta pois muuttavalle olisi säilytettävä laissa. Maahanmuuttovirasto katsoo myös, että vähäistä suurempien terveydenhuoltomenojen laskeminen täydentävään vastaanottorahaan voi vaikeuttaa toimeentulotukilain soveltamista. Käyttörahasta maahanmuuttovirasto esittää, että sitä voitaisiin painavista kasvatuksellisista syistä väliaikaisesti alentaa tai jättää se kokonaan maksamatta.

Metsälän vastaanottokeskus ei halua lähteä yksityiskohtaisesti ruotimaan ehdotettua muutosta lausunnossaan, jossa toimeentulotuesta siirryttäisiin vastaanotto- ja käyttörahaan, mutta haluaa esittää huolen sen suhteen, että ehdotuksessa tukeudutaan ainakin näennäisesti aika heppoisen oloisiin muotoiluihin ja kytkyyn toimeentulotuesta annettuihin lainsäädäntöön ja muihin säädöksiin. Lausunnon mukaan tämä edellyttäisi hyvinkin perusteellista asiantuntijavalmistelua toimeentulotukispesialistien kanssa. Lisäksi lausunnossa todetaan, että muutos pahimmillaan saattaa tuottaa huomattavan vastaanotto- ja käyttörahan maksatuksen käytännön prosessointiongelman vastaanottokeskuksiin, mikäli esimerkiksi vastaanottokeskuksia ylläpitävät kunnat ottaisivat syystä tai toisesta kannan, jonka mukaan niiden käyttämiä toimeentulotukiohjelmistoja ei enää voisi käyttää vastaanottokeskusten asukkaiden vastaanotto- ja/tai käyttörahapäätösten teossa ja tukien maksatuksessa.

Pakolaisneuvonta ry. toteaa, että suunniteltu vastaanottoraha on täsmälleen samansuuruinen kuin nykyisellään maksettava toimeentulotuen määrä. Lausunnon mukaan on tärkeää huolehtia siitä, että summa myös tosiasiallisesti riittää välttämättömän toimeentulon turvaamiseen. 

Pohjois-Pohjanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus katsoo, että vastaanottokeskusten maksaman taloudellisen tuen irrottaminen toimeentulotuesta on perusteltua.

Sosiaalialan korkeakoulutettujen ammattijärjestö Talentia ry. huomauttaa, että perusteluissa ei ole mainintaa, kuka arvioi täydentävän vastaanottorahan tarpeen.

Sosiaali- ja terveysministeriö (STM) kannattaa vastaanotto- ja käyttörahaa. Pykälän perusteluja toivotaan kuitenkin täsmennettäväksi kansainvälisen vertailun, signaalivaikutuksen ja tuella kustannettavien menojen osalta.

Suomen Mielenterveysseura kysyy onko tarpeellista antaa rahalliselle avustukselle uusi nimi, kun avustus voidaan laskennallisesti määritellä toimeentulotuesta. Lausunnon mukaan Suomessa on muutenkin ajankohtaista selvittää mahdollisuutta erilaisten tukien yhdistämiseen ja sosiaaliturvajärjestelmän selkeyttämiseen, mutta tässä ehdotuksessa tukien määrää lisättäisiin.

Suomen Punainen Risti (SPR) ei pidä tukiasuntoloissa asuvien nuorten osalta hyvänä sitä, että heille järjestettäisiin täysi ylläpito ja maksettaisiin vain pieni käyttöraha. SPR esittääkin, että täysi ylläpito järjestettäisiin tukiasuntoloissa asuvalla vain poikkeustapauksissa ja jatkovalmistelussa olisi harkittava, että käyttöraha säädettäisiin koskemaan vain ryhmäkodissa asuvia lapsia. Lisäksi SPR korostaa ohjeiden tarpeellisuutta koskien sitä, mitä kaikkia kuluja ylläpitoon voitaisiin katsoa kuuluvan ja mikä jää käyttörahalla maksettavaksi.

Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL) katsoo, että yhteyksien säilyminen kunnan järjestämiin sosiaali- ja kotouttamispalveluihin on tärkeä varmistaa, kun vastaanottokeskuksessa saatava tuki irrotetaan toimeentulotuesta.

19 § Vastaanotto- ja käyttörahan suuruus

Espoon kaupunki muistuttaa käyttörahan pienuuden tarkoittavan sitä, että vastaanottokeskuksen talousarvioon tulee sisällyttää nykyistä enemmän varoja lasten vaatteisiin ja muihin tarvikkeisiin, kuten lastensuojelulaitoksissa. Lisäksi Espoon kaupunki katsoo, että tukiasuntojen tarkoitus on valmentaa nuoria itsenäiseen asumiseen, minkä vuoksi tukiasunnossa asuvien nuorten tulee saada sama vastaanottoraha kuin aikuisten. Espoon kaupunki katsoo myös, että yksityismajoituksessa asuva lapsi ei voi saada yhtä pientä käyttörahaa kuin ryhmäkodissa asuva.

Kontiolahden vastaanottokeskus huomauttaa, että kolmiportainen malli nostaisi taloudellista tukea monilapsisissa perheissä, mikä ei ainakaan vähentäisi sen houkuttelevuutta.

Kotkan kaupunki esittää, että Suunnitellussa kirjallisessa ohjelehtisessä on syytä korostaa, että vastaanottoraha ei ole automaatio, vaan sitä pitää aina hakea ensimmäisestä maksatuksesta alkaen.

Kristiinankaupunki katsoo, että oman maan talouden kiristyessä tulee vielä pohtia ko. rahan suuruutta.

Lapsiasiavaltuutettu katsoo, että asumismuodon ei tulisi vaikuttaa käyttörahan suuruuden ikärajaan.  Hänen mukaansa tässäkin kohtaa tulisi noudattaa lastensuojelulakia vastaavaa käytäntöä ja 15 vuoden ikärajaa.

Maahanmuuttovirasto katsoo, että vähäistä suurempien terveydenhuoltomenojen laskeminen täydentävään vastaanottorahaan voi vaikeuttaa toimeentulotukilain soveltamista. Täsmentämisen katsotaan olevan tarpeen myös muiden toimeentulotukilakiin liittyvien viittausten osalta ja monien säännösten osalta pelkkä viittaaminen ei Maahanmuuttovirasto mukaan riittäisi. Lisäksi lausunnossa esitetään, että perusteluissa olisi selvittää tarkemmin mitä hyötyä tai haittaa uuden etuuden säätämisestä olisi järjestelmälle. Maahanmuuttovirasto arvioi myös, että toimeentulotukilain muutoksista voisi aiheutua hankaluuksia vastaanottorahan myöntämisessä. 

20 § Vastaanotto- ja käyttörahan tarkistaminen

Kansaneläkelaitoksen (Kela) käsityksen mukaan vastaanotto- ja käyttörahan sitomiseen kansaneläkeindeksiin ei sisälly ongelmia.

22 § Terveydenhuoltopalvelut

Espoon kaupunki katsoo, että kansainvälistä suojelua saavan henkilön tarve ja oikeus terveydenhoitopalveluihin tulisi määritellä lakiesityksessä tarkemmin. Lisäksi lausunnossa esitetään, että alaikäisten yksintulleiden turvapaikanhakijoiden oikeus maahantulotarkastuksiin ja seulontakokeisiin pitäisi sisällyttää lakiin. Espoon kaupunki huomauttaa myös, että traumatisoituneet turvapaikanhakijat tarvitsevat erityisiä mielenterveyspalveluita.

Helsingin kaupunki huomauttaa, että terveydenhuollon ammattihenkilöistä annettuun lakiin perustuen haavoittuvassa asemassa olevan terveydenhuoltoon liittyvien erityistarpeiden huomiointi jää lääkärien vastuulle mutta vastaavaa arviointitahoa ei ole muiden esim. sosiaalipalvelujen suhteen esitysluonnoksessa määritelty. Samoin huomautetaan, että perusteluosassa esiin nostettu vastaanottokeskuksessa työskentelevien ohjaajien seuranta ei myöskään toteudu yksityismajoituksessa asuvien henkilöiden kohdalla, jolloin haavoittuvassa asemassa olevan henkilön erityistarpeet voivat jäädä huomaamatta. Helsingin kaupungin mukaan lakiesityksestä ei käy riittävän selvästi ilmi tarkoitetaanko oikeudella terveydenhuoltopalveluihin samoin perustein kuin henkilöllä, jolla on kotikuntalaissa tarkoitettu kotikunta sitä, että henkilö on oikeutettu saamaan palvelut julkisesta terveydenhuoltopalvelujärjestelmästä vai ainoastaan samoin perustein. Mikäli lakiesityksessä tarkoitetaan palvelujen saamista samoin perustein esim. yksityiseltä lääkäriasemalta, saattaa oikeus jäädä toteutumatta esim. siitä syystä, ettei löydy lääkäriä, joka ottaisi asiakkaan hoidettavaksi, lausunnossa arvioidaan.

Kansaneläkelaitoksen (Kela) toteaa, että eduskunnan käsiteltävänä olevassa terveydenhuoltolakiesityksessä ( HE 90/2010) kansanterveyslain 14 § on esitetty poistettavaksi ilman, että vastaava kohta koskien kiireellistä avosairaanhoitoa näyttäisi sisältyvän esitettyyn terveydenhuoltolakiin.

Kontiolahden kunta katsoo, että kiireellisen hoidon käsite ei juuri selkeytä käytäntöä eikä yhtenäistä käsitteistöä. Lisäksi lausunnossa todetaan, että kiireellisen hoidon järjestäminen kunnissa aiheuttaa erityisen haasteen, mikäli vastaanottokeskukset eivät järjestä itse tai osta palveluja yksityisiltä palveluiden tuottajilta.

Kotkan kaupungin näkemyksen mukaan on hyvä uudistus, että terveydenhuoltopalveluista säädetään jatkossa niin, että palvelujen antamisen perusteet määräytyisivät terveydenhuoltoalan säädösten mukaan, sillä ne ovat tuttuja terveydenhuollon ammattihenkilöstölle.

Maahanmuuttovirasto huomauttaa, että pykälästä puuttuu viittaus sosiaalihuoltolakiin. Virasto katsoo kuitenkin, että viittaukset terveydenhuollon lainsäädäntöön lisäävät lain informatiivisuutta ja selkeyttä.

Sosiaali- ja terveysministeriö (STM) katsoo, että monet terveydenhuollon palveluja koskevat kysymykset ja lain soveltaminen vastaanottokeskusasiakkaiden palveluihin jäävät ehdotuksessa yhä epäselviksi. STM huomauttaa, että välttämättömät terveyspalvelut ja kansanterveyslain 14 §:n 1 momentin 10 kohdassa sekä erikoissairaanhoitolain 3 §:n 2 momentissa tarkoitettu kiireellisen hoidon käsite eivät ole sisällöltään täysin toisiaan vastaavia, koska välttämättömiin palveluihin voi kuulua myös muita kuin kiireellisenä pidettäviä palveluja. STM ei pidä riittävänä terveydenhuoltopalvelujen rajaamista ainoastaan kiireellisiin palveluihin huomioimatta sitä, kuinka kauan turvapaikanhakija viipyy Suomessa. STM katsoo, että haavoittuvassa asemassa olevan henkilön määrittelyä pitäisi täsmentää, koska kyseisillä henkilöillä olisi ehdotuksen mukaan oikeus terveydenhuoltopalveluihin samoin perustein kuin henkilöillä, jolla on kotikunta Suomessa.

Suomen kuntaliitto esittää, että kun kysymyksessä ovat kansainvälistä suojelua hakeneiden vastaanoton piirissä olevat henkilöt, velvollisuus järjestää tarvittava hoito kuuluisi vastaanottokeskukselle. Lausunnonantajan näkemyksen mukaan pykälään tulee lisätä säännös, jonka mukaan vastuu terveydenhuoltopalvelujen järjestämisestä ja niiden kustannuksista on vastaanottokeskuksella. 

Suomen Mielenterveysseura toteaa, että esityksessä terveydenhuoltopalveluiden saanti keskittyy kiireellisiin tapauksiin, mutta mielenterveyspalelujen tarve on kuitenkin useimmiten pitkäaikaista. Seura huomauttaa, että psyyken hoito toimii parhaiten, kun sitä annetaan jo ensi oireiden ilmetessä, jolloin niihin puuttuminen tuottaa parhaan ja pysyvimmän tuloksen. 

Suomen Punainen Risti (SPR) katsoo, että laissa olisi varmistettava kustannusten korvaamisen periaatteet ja mahdollisuus hankkia vastaavat palvelut yksityiseltä palveluntuottajalta.

UNHCR:n Baltian ja Pohjoismaiden aluetoimisto (UNHCR) esittää, että pykälän henkilöala ulotettaisiin myös henkilöihin, jotka ovat saaneet kielteisen päätöksen kansainvälistä suojelua koskevaan hakemukseensa, ja jotka tekevät yhteistyötä kansallisten viranomaisten kanssa, mutta jotka eivät voi poistua maasta käytännöllisistä syistä. Lisäksi lausunnossa suositellaan, että pykälään sisällytettäisiin minimistandardit koskien neuvontaa lisääntymisterveyteen liittyvissä asioissa, psykologisen avun saatavuutta ja ilmaista neuvontaa sekä viranomaisten ja terveydenhuoltohenkilökunnan koulutusta koskien työskentelyä eri kulttuuritaustoista tulevien ihmisten kanssa.

23 § Tulkitseminen ja kääntäminen

Maahanmuuttovirasto esittää, että pykälässä olisi säädettävä tulkitsemisesta ja kääntämisestä niissä tilanteissa, joita hallintomenettely kattaa vain osittain.
Pakolaisneuvonta ry. katsoo, että tulkkausta koskevan lainsäädännön perusteluissa tulee olla maininta haavoittuvassa asemassa olevien henkilöiden erityistarpeista tulkkaukseen liittyen. Pakolaisneuvonta katsoo myös, että lakiin tulisi kirjata rajoitus vastaanottokeskuksen henkilökunnan toiminnasta tulkkina siten, että henkilökuntaa ei saisi käyttää tulkkina muulloin kuin selvitettäessä asiakkaalle arkipäiväisiä vastaanottokeskukseen ja asiakkaan toimintaan liittyviä asioita.

24 § Tulkin ja kääntäjän esteellisyys ja salassapitovelvollisuus

Kotkan kaupunki katsoo, että lähisukulaisen toimiminen tulkkina on aina kyseenalaista ja arveluttavaa. Läheisen sukulaisuussuhteen mainitseminen pykälän perusteluissa ainoana esimerkkinä seikasta, joka itsessään ei olisi esteellisyysperuste, saattaa lausunnon mukaan antaa sille suuremman merkityksen kuin mitä ehkä on tarkoitettu.

Maahanmuuttovirasto katsoo, että pykälä on tarpeeton, koska vastaavansisältöiset säännökset löytyvät hallintolaista ja hallintolainkäyttölaista. 

25 § Työ- ja opintotoiminta

Keski-Suomen elinkeino, liikenne- ja ympäristökeskus toteaa, että jos Ruotsissa kaavaillulla aktiviteettibonuksella pystytään lisäämään vastaanottokeskuksessa asuvien henkilöiden omatoimisuutta, saattaisi tällainen kannustusmenetelmä toimia myös suomalaisessa vastaanottokeskuksessa.

Kristiinankaupunki pitää myönteisinä esityksiä henkilökohtaisesta neuvonnasta ja ohjauksesta sekä henkilökohtaisesta toimintasuunnitelmasta. Lausunnossa katsotaan, että vastaanottoajan tulee olla aktiivista, sen tulee tukea maahan jäävien kotoutumista, ja toisaalta edistää kielteisen päätöksen saaneiden paluuta. Kristiinankaupunki vastustaa Ruotsin mallin mukaista aktiviteettibonusta ja katsoo, että taloudelliset tuet ovat sinällään se kannustin, jota vastaan hakijoiden odotetaan osallistuvan aktiivisesti osoitettuihin toimintoihin.

Kontiolahden vastaanottokeskus esittää, että työ- ja opintotoiminta olisi saatava palkitsemisperusteiseksi, koska se helpottaisi huomattavasti käytännön työtä ja kontrollointia.

Maahanmuuttovirasto katsoo, että omatoimisuuden tukemisen sijaan laissa olisi mainittava, että työ- ja opintotoiminnan tavoitteena on syrjäytymisen ehkäiseminen ja toimintakyvyn parantaminen. Virasto katsoo myös, että työ- ja opintotoimintaa ei pitäisi säätää pakolliseksi, koska se voi aiheuttaa hankaluuksia kauttakulkukeskuksissa. Lausunnon mukaan 2 momentin säännöstä vastanottorahan alentamisesta voidaan pitää suhteellisen toimivana. Lisäksi lausunnossa esitetään, että vastaanottorahaa olisi voitava alentaa toistuvan vakavan vastaanottokeskuksen järjestyssääntöjen rikkomisen takia.

Helsingin kaupunki ja Metsälän vastaanottokeskus katsovat, että työ- ja opintotoimintaa ei tule säätää vastaanottokeskuksille pakolliseksi, koska kyseistä velvoitetta ja sen mukana tulevaa järjestämis- ja seurantavastuuta ei voida mielekkäästi toteuttaa kuin suhteellisen pienelle osalle asukkaista. Lisäksi lausunnoissa esitetään, että työ- ja opintotoimintajärjestelmä olisi perusteellisesti uudistettava esimerkiksi siten, että siihen lisättäisiin taloudellinen kannustin.

Opetushallitus pitää hyvänä, että vastaanottokeskuksessa voi osallistua työ- ja opintotoimintaan, mutta huomauttaa, että suomen kielen opetuksen osalta kriteerit olisi määriteltävä tarkemmin. Opetushallitus lausuu myös, että esi- ja perusopetusikäisten osalta tärkeää olisi turvata heidän pääsynsä opetuspalveluiden piiriin yhtäläisesti eri kunnissa, mikä edellyttäisi lainsäädännön muuttamista siten, että kaikki kunnan asukkaat ja myös oppivelvollisuusiän ylittäneet olisivat oikeutettuja maksuttomaan perusopetukseen. Lausunnossa huomautetaan, että tämä muutos saattaisi myös Euroopan Unionin antaman direktiivin turvapaikanhakijoiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevista vähimmäisvaatimuksista (2003/9/EY) osaksi kansallista lainsäädäntöä.

Pakolaisneuvonta ry:n mielestä vastaanottolakiin olisi kirjattava valtion velvollisuus korvata kunnalle turvapaikanhakijalasten koulunkäynnistä aiheutuvat kulut täysimääräisesti.

Suomen Punainen Risti (SPR) esittää, että pykälään lisättäisiin maininta siitä, että vastaanottokeskuksessa voidaan myös järjestää ja tukea vapaaehtoistoimintaa. Tämä lisäisi lausunnonantajan mukaan vapaaehtoistoiminnan merkitystä.

27 § Paluun tukeminen

Maahanmuuttovirasto esittää, että vapaaehtoisen paluun tukemisen sisältöä kuvattaisiin tarkemmin perusteluissa. Lisäksi toivotaan, että lakiin otettaisiin nykyisen kotouttamisasetuksen määrittelemät avustuksen euromäärät ja että niihin sovellettaisiin samaa indeksitarkastusta kuin vastaanottorahaan.

32 § Päätös auttamista koskevien säännösten soveltamisesta

Espoon kaupunki katsoo, että alaikäiset yksintulleet turvapaikanhakijat ovat ikänsä vuoksi erityisen haavoittuvassa asemassa oleva ryhmä. Tästä syystä alaikäisen ihmiskaupan uhrien kohdalla suojeluohjelmaan pääsemisen kynnyksen tulisi olla erityisen matala ja siitä pitäisi Espoon kaupungin mukaan säätä laissa.

33 § Moniammatillinen arviointiryhmä

Sosiaalialan korkeakoulutettujen ammattijärjestö Talentia ry. katsoo, että pykälässä mainittu sosiaalihuollon asiantuntija on liian lavea määritelmä.  Tilalle Talentia ehdottaa sosiaalityöntekijää ja sosiaaliohjaajaa.

35 § Edustajan määrääminen

Edustaja Lea Nykänen ehdottaa poistettavaksi lausetta, jonka mukaan vastaanottokeskuksen johtaja käyttäisi huoltajalle kuuluvaa puhevaltaa ennen edustajan määräämistä.

Edustajat turvapaikanhakijoille ry. pitää erittäin myönteisenä, että lakia muutetaan niin, että kaikille ilman huoltajaa tulleille alaikäisille on määrättävä edustaja viivytyksettä. Yhdistys toteaa, että edustajien valinnasta vastaavat yksinomaan vastaanottokeskusten sosiaalityöntekijät, mutta rekrytointivastuuta ja -käytäntöä tulisi kehittää vastaamaan monimutkaista kenttä ja -edustajatilannetta. Lausunnon mukaan edustajat olisi saatava mukaan rekrytointiin.

Espoon kaupunki lausuu, että edustajien rekrytointi ja perehdyttäminen pitäisi laissa määritellä tarkemmin yhden organisaation tehtäväksi, mutta ei kuitenkaan vastaanottokeskuksille. Lausunnon mukaan vastaanoton prosessien läpinäkyvyyden ja puolueettomuuden kannalta olisi tärkeää, että vastaanottokeskuksesta riippumaton taho koordinoisi edustajatoimintaa.

Maahanmuuttovirasto katsoo, että säännökset muutoksenhausta ja käräjäoikeuden päätöksen täytäntöönpanosta ovat tarpeen.

Suomen Unicefin mukaan olisi tärkeää, että lakiehdotus koskisi sekä alaikäisiä että nuoria (18-20–vuotiaita) ilman huoltajaa saapuneita.

Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL) kannattaa sitä, että edustajan määrääminen säädettäisiin pakolliseksi.

36 § Edustajan kelpoisuus

Edustaja Lea Nykänen korostaa edustajan tehtävän vaativuutta ja esittää, että pykälän 2 momentin perustelujen lauseet olisi muutettava siten, että siinä mainitut kriteerit olisivat ehdottomia. Lisäksi Nykänen ehdottaa että väärinkäsitysten välttämiseksi edustajaksi haluava pitäisi velvoittaa käymään edustajakoulutus ennen kuin hänet voidaan määrätä tehtävään. Lisäksi Nykänen vastustaa sitä, että edustajana voisi toimia ammattiholhooja ja vastaanottokeskuksen työntekijä.

Edustajat turvapaikanhakijoille ry. katsoo, että rikosrekisterin tarkistaminen ennen edustajana aloittamista on tärkeä lisäys lakiin. Lisäksi laissa olisi syytä määritellä tarkemmin edustajille sopiva aikaisempi työkokemus ja koulutustaustasta, lausunnossa arvioidaan.

Kotkan kaupunki toteaa, että kunnan työntekijän toimiminen alaikäisen edustajana saattaa aiheuttaa ongelmia tilanteessa, jossa alaikäinen oleskeluluvan saatuaan siirtyy kunnan asukkaaksi.

Lastensuojelun keskusliitto esittää, että edustajan kelpoisuusehtoja tarkennetaan vastaamaan tehtävän vaativuutta. Keskusliiton mukaan on olennaisen tärkeätä, että edustaja saa tehtävään perehdyttävän koulutuksen ennen kuin voi aloittaa edustajana. Lisäksi edustaja tulee sitouttaa hyödyntämään tarjolla olevaa koulutusta. Keskusliitto suhtautuu epäilevästi perusteluissa esille nostettuun ajatukseen siitä, että edustajan vaativaa tehtävää hoitamaan asetettaisiin virkaholhooja. Lausunnon mukaan on tärkeää, että tehtävään määräämisen edellytykseksi asetetaan rikosrekisteriotteen toimittaminen käräjäoikeudelle

Maahanmuuttovirasto katsoo, että pykälän 1 momentin loppuun voisi lisätä ”ja lapsen etua silmällä pitäen”. Maahanmuuttovirasto katsoo myös, että 2 momentti on tarpeeton, koska käräjäoikeus voi tarkastaa edustajaksi aikovat rikosrekisterin oma-aloitteisesti.

Pakolaisneuvonta ry. katsoo, että edustajan kelpoisuusehtoja voitaisiin edelleen tiukentaa. Lausunnon mukaan edustajalta olisi vaadittava tietoa kansainvälisestä suojelusta ja turvapaikkamenettelystä ja käytännössä edellytyksenä tehtävässä toimimiselle olisi oltava edustajakoulutukseen osallistuminen ja säännöllinen koulutuksen järjestäminen. Lisäksi yhdistys esittää lainvalmistelussa pohdittavaksi, pitäisikö asettaa enimmäismäärä sille, kuinka monta edustettavaa yhdellä edustajalla voi olla. 

Pohjois-Pohjanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus lausuu, että edustajan sopivuuden arviointia helpottaisi se, että kelpoisuuden määrittelyyn kehitetään valtakunnalliset kriteerit. Lausunnon mukaan edustajille voitaisiin jopa asettaa tietyt kelpoisuusvaatimukset ja heille olisi järjestettävä valtakunnallista koulutusta. Ely-keskus katsoo, että laissa olisi määriteltävä koulutuksesta vastaava viranomainen. Lisäksi lausunnossa esitetään, että myös Ely-keskuksilla olisi mahdollisuus hyödyntää rekisteriä, koska se vastaa edustajien palkkioista oleskeluluvan ja kuntapaikan saaneiden alaikäisten osalta.

Sosiaalialan korkeakoulutettujen ammattijärjestö Talentia ry. katsoo, että kelpoisuutta tulisi vielä harkita ja määritellä tarkemmin, sillä alaikäiset henkilöt ovat erityisen suojelun ja huolenpidon tarpeessa ja edustajan tehtävä on vaativa.  Talentian mukaan ryhmäkodin vastuuhenkilö voisi olla ryhmäkodissa asuvan lapsen edustaja.

Sosiaali- ja terveysministeriö (STM) sekä Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL) katsovat, että lapsen edun mukaista olisi määritellä edustajan valmiuksista, koulutuksesta ja osaamisesta tarkemmin kuin on esitetty.

37 § Edustajan tehtävät

Edustaja Lea Nykänen katsoo, että edustajan tehtävät on määritelty lakiesitysluonnoksessa liian kapeasti. Hän ehdottaa muun muassa, että pykälän perusteluissa olisi mainittava edustajan osallistumisesta turvapaikkakuulusteluun, -puhutteluun ja päätöksen tiedoksiantoon. Nykäsen mukaan selkeä tehtäväkuvaus sekä koulutus viranomaisille ja edustajille ovat tärkeitä.

Edustajat turvapaikanhakijoille ry. ehdottaa muutettavaksi lain perusteluihin, että edustajan tulisi aina osallistua lapsen turvapaikkapuhutteluun, koska se on lapsen turvapaikka-asian ja sitä kautta edustajan tehtävän onnistumisen kannalta tärkein yksittäinen tapahtuma.

Espoon kaupunki katsoo, että edustajan päätöksiin pitäisi saada valitusmahdollisuus viranomaispäätösten tapaan.

Maahanmuuttovirasto katsoo, että alaikäisen asumisesta määräämisen jättäminen pois edustajan tehtävistä on perusteltu.

Pakolaisneuvonta ry. katsoo, että lainkohdan olisi oltava ehdottomampi ja siihen olisi kirjattava, että edustajan on osallistuttava turvapaikkapuhutteluun ja valvottava lapsen etua turvapaikkamenettelyssä.

Suomen Unicef toteaa, että pykälän 2 momentin mukaan ”Edustajan tehtäviin ei kuulu alaikäisen päivittäinen hoito, kasvatus tai muu huolenpito.”,  vaikkakin juuri nämä tehtävät olisi laitettava etusijalle. Unicef katsoo, että alaikäinen tarvitsee henkilön, joka voi auttaa häntä turvapaikanhakemiseen liittyvissä asioissa, ja jolta lapsi voi kysyä tarvittaessa neuvoa. Lausunnossa esitetään, että 3 momenttiin lisätään, että edustajan tehtäviin pitää vähintäänkin kuulua alaikäisen (ja nuoren) palvelunohjaus.

38 § Edustajan vapauttaminen tehtävästään

Edustaja Lea Nykänen esittää pykälän 1 momentin toinen lause muutetaan seuraavaan muotoon: ”Edustaja voidaan vapauttaa tehtävästään, jos hän sitä pyytää tai on sairauden tai muun syyn vuoksi estynyt hoitamaan tehtäväänsä. Muutoin edustajan vapauttamiselle tehtävästään tulee olla painava syy.” Nykänen toteaa, että edustajia on esitetty vapautettavaksi tehtävästään ilman perusteltua syytä, minkä vuoksi ristiriitatilanteen selvittämiseen tarvittaisiin hänen mukaansa puolueeton ulkopuolinen asiantuntijataho.

Lastensuojelun keskusliiton mukaan on tärkeää, että tehtävään valitut henkilöt toimivat lapsen parhaaksi ja tehtävään todella sopimattomat karsiutuvat pois. Toisaalta tärkeää on myös edustajan riippumattomuus esimerkiksi vastaanottokeskuksesta. Keskusliitto esittääkin, että pykälään lisättäisiin termi ”painava” tai ”perusteltu” syy, jotta vapauttamista koskevaa hakemusta ei voida tehdä liian kevyin perustein. 

39 § Edustajan tehtävien lakkaaminen

Helsingin kaupunki katsoo, että säännöksessä tulisi säätää viranomaisten velvollisuudeksi ryhtyä edustajan tehtävän lakatessa tarvittaessa toimenpiteisiin edunvalvojan määräämiseksi lapselle.

Edustaja Lea Nykänen esittää, että epäselvissä ikää koskevissa tapauksissa edustajan tehtävä lakkaa vasta käräjäoikeuden päätöksellä.

Oulun vastaanottokeskus ja Maahanmuuttovirasto esittävät harkittavaksi, pitäisikö pykälään lisätä maininta siitä, että edustettava voi tulla täysi-ikäiseksi myös iänmäärityksen kautta, jolloin edustajuus lakkaisi automaattisesti, eikä purkua tarvitsisi hakea erikseen käräjäoikeudelta kuten nykyään.

Lastensuojelun keskusliitto tuo esille lääketieteelliseen iänmääritykseen liittyvät ongelmat. Keskusliitto esittääkin, että epäselvissä tapauksissa lapsen edustaminen ei lakkaisi ainakaan automaattisesti vaan esimerkiksi käräjäoikeuden päätöksellä.

Pakolaisneuvonta ry:n näkemyksen mukaan edustajan menettäminen vaikuttaa nuoren turvapaikanhakijan oikeudelliseen asemaan merkittävästi.  Iänmääritys ei nykymenetelmillä anna tarkkaa tulosta henkilön iästä. Tästä syystä Pakolaisneuvonta katsoo, että oikeus edustajaan tulisi säilyä ikätestin jälkeenkin. Hakijan oikeusturvan kannalta iänmäärityksen tuloksesta pitäisi saada valituskelpoinen päätös ja edustajamääräyksen tulisi jatkua vähintään siihen saakka, että kyseinen valitus on käsitelty.  

40 § Ilmoitusvelvollisuus

Valtiovarainministeriö (VM) esittää, että pykälän 1 momenttia on muutettavaksi siten, että siinä säädettäisiin käräjäoikeuden ilmoitusvelvollisuudesta myös väestötietojärjestelmään. Tällainen ilmoitus olisi VM:n mukaan tehtävä kaikista käräjäoikeuden päätöksistä, jotka koskeva alaikäisen edustajan määräämistä tai vapauttamista.

41 § Vastaanoton asiakasrekisteri ja edustajarekisteri

Oulun vastaanottokeskus esittää, että asiakasrekisterien käyttöoikeus ihmiskaupan uhrien osalta on rajattava hyvin suppeaksi eli vain niille viranomaisille, jotka käsittelevät ihmiskauppa-asioita. 

43 § Rekisterinpitäjät

Maahanmuuttovirasto esittää, että jos edustajarekisteri katsotaan tarpeelliseksi, Maahanmuuttovirasto pitäisi säätää sen ylläpitäjäksi. Samalla lausunnon mukaan olisi selvitettävä edustajarekisterin yhtymäkohdat kotoutumislakiesitykseen. Lausunnonantaja katsoo kuitenkin, että edustajarekisteri olisi mahdollista toteuttaa ulkomaalaisrekisterin osana.

44 § Vastaanoton asiakasrekisteriin talletettavat tiedot

Pakolaisneuvonta ry:n mielestä pykälän 6 kohta mahdollistaa liian väljän tulkinnan siitä, mitä tietoja rekisteriin saa kirjata. Esitystä olisi yhdistyksen mukaan tältä osin tarkentaa. Pakolaisneuvonta katsoo, ettei vastaanottorekisteriin saa kirjata mitään hakemuksen sisältöön liittyvää vaan rekisterin tulee jatkossakin olla vastaanottotyön väline, eikä se voi olla osa turvapaikkapäätöksentekoa. Lisäksi lausunnossa esitetään, että tieto turvapaikkapäätöksestä tulisi kirjata vastaanottorekisteriin vasta päätöksen tiedonannon jälkeen. Näin voitaisiin välttää tilanne, jossa vastaanottokeskus saa tiedon päätöksestä ennen hakijaa. Pakolaisneuvonnan mielestä vastaanottokeskus tulisi myös velvoittaa huolehtimaan siitä, ettei rekisteröidyn terveydentilaa koskeviin tietoihin ole pääsyä muilla kuin vastaanotto- tai järjestelykeskuksessa työskentelevällä terveydenhuollon ammattihenkilöllä.

Vähemmistövaltuutetun näkemyksen mukaan luottamuksellisia ja salassa pidettäviä tietoja ei tule merkitä rekisteriin, ellei salassapitovelvoitteen käytännön toteuttamista pystytä turvaamaan.

48 § Tietojen luovuttaminen rekisteristä

Joutsenon vastaanottokeskus toteaa tämän ja seuraavan pykälän osalta, että etenkin ihmiskaupan uhrien auttamisjärjestelmän oikeusvarman päätöksenteon kannalta olisi tärkeää, että päätöksentekijällä on salassapitosäännösten estämättä mahdollisuus saada itselleen tietoja valtion viranomaisilta, kunnilta ja etenkin Maahanmuuttovirastolta tässä laissa säädettyjen tehtävien suorittamista varten. Edelleen auttamisjärjestelmällä olisi oltava mahdollisuus tietojen luovuttamiseen muun muassa tuomioistuimille, syyttäjälle, kunnille ja Maahanmuuttovirastolle niiden lakisääteisten tehtävien hoitamista varten. Lisäksi lausunnonantaja katsoo, että ihmiskaupan uhreja koskeva sääntely olisi pitänyt uudistaa tässä yhteydessä edes osittain.

Oulun vastaanottokeskus huomauttaa, että pykälässä ei ole säännelty rekisteritietojen luovuttamisesta maahanmuuttoviranomaisille ja kunnan viranomaisille, joille kuitenkin turvapaikanhakijan prosesseihin liittyen luovutetaan heidän työssään tarvitsemia tietoja. Siksi luetteloon olisi lausunnon mukaan em. viranomaiset. Lisäksi lausunnossa todetaan, että sama ongelma on myös toisinpäin vastaanottokeskuksen rekisteritietojen saantioikeuteen liittyen maahanmuuttoviraston osalta. 

Sisäasiainministeriön oikeusyksikön mukaan pykälän 3 momenttia on tarpeen muotoilla siten, että luovutetut tiedot ovat viranomaisten toiminnan kannalta välttämättömiä.

53 § Valituskielto

Helsingin kaupungin mukaan pykälän yksityiskohtaiset perustelut ovat varsin niukat eikä valituskieltoon oteta myöskään kantaa ehdotuksen kohdassa 4, jonka vuoksi kaupunginhallitus katsoo, että ehdotuksen yksityiskohtaisista perusteluista tulisi selkeästi ilmetä perusteet valituskiellolle, suhde perustuslakiin ja säätämisjärjestys.

Metsälän vastaanottokeskus katsoo, että valituskielto on ehdottoman tärkeä vastaanottotoiminnan sujuvuuden ja käytännön toiminnan kannalta, mutta esittää, että kieltoa perusteltaisiin vielä tarkemmin.

Sisäasiainministeriön oikeusyksikön mukaan on tärkeää huomata se, että valituskieltoa ei ole perusteltu mitenkään. Lausunnossa esitetään, että perusteluista voisi olla maininta myös säätämisjärjestysosiossa.

54 § Salassapitovelvollisuus

UNHCR:n Baltian ja Pohjoismaiden aluetoimisto (UNHCR) katsoo, että uusi 54 § on nykyistä 43 §:ää suppeampi ja esittää, että voimassa oleva muotoilu säilytettäisiin.

55 § Aineiden ja esineiden haltuunotto

Kontiolahden vastaanottokeskus katsoo, että pykälässä säädetty haltuunotto-oikeus pitäisi olla johtajan lisäksi vain vastaavalla ohjaajalla, ei sosiaalityöntekijällä. Lisäksi esitetään, että haltuunoton pitäisi olla sallittu vain toisen työntekijän ja asukkaan läsnä ollessa.

Maahanmuuttovirasto pitää säännöstä tarpeellisena.

Metsälän vastaanottokeskus katsoo, että pykälän muotoilua tulisi muuttaa siten, että kyseisen toimen voisi suorittaa kuka tahansa johtajan määräämä vastaanottokeskuksen työntekijä.

Sosiaalialan korkeakoulutettujen ammattijärjestö Talentia ry. esittää, että pykälän 3 momentissa mainitulta ohjaajalta vaaditaan sosionomin (AMK) tutkinto ja käytetään sosiaaliohjaajan nimikettä.  Pelkkää ohjaajan nimikettä tulee Talentian mukaan välttää muissakin kohdin, koska nimike ei kerro, millaisista tehtävistä ja millaisesta vaativuustasosta on kysymys.

56 § Asukkaan käytössä olevien tilojen tarkastaminen

Kontiolahden vastaanottokeskus katsoo, että pykälässä säädetty tarkastusoikeus ja oikeus päättää ko. toimesta pitäisi olla johtajan lisäksi vain vastaavalla ohjaajalla, ei sosiaalityöntekijällä.

Maahanmuuttovirasto pitää säännöstä tarpeellisena.

Metsälän vastaanottokeskus katsoo, että tilojen tarkastamisen pitäisi olla mahdollista myös muuten kuin asukkaan läsnä ollessa, koska tarkastaminen voi olla tarpeellista myös esimerkiksi silloin kun asukas on kadoksissa tai pakoilee.

57 § Aineiden ja esineiden haltuunoton ja asukkaan käytössä olevien tilojen tarkastamisen yleiset edellytykset ja toimenpiteiden kirjaaminen

Metsälän vastaanottokeskus katsoo, että pykälän tarkoittamien toimien suorittaminen pitäisi olla sallittua myös, kun henkilöiden ja/tai vastaanottokeskuksen omaisuuden suojaaminen tai vastaanottokeskuksen yleinen järjestys ja turvallisuus sitä välttämättä vaativat.