Sisäasiainministeriö
PL 26
00023 VALTIONEUVOSTO

Lausuntopyyntö SM077:00/2009

HALLITUKSEN ESITYS EDUSKUNNALLE LAIKSI KANSAINVÄLISTÄ SUOJELUA HAKEVAN VASTAANOTOSTA

Sisäasiainministeriö pyytää kirjeessään (SM077:00/2009) lausuntoa hallituksen esitykseen laiksi kansainvälistä suojelua hakevan vastaanotosta. Kotkan kaupunki esittää pyydettynä lausuntona seuraavaa:

§ 13. Vastaanottopalvelujen saajat 
Varsinaisesti palvelujen saajien määrittely on entisellään. Huomio kiinnittyy kuitenkin palvelujen päättymiseen ja jo oleskeluluvan tai jatkuvan oleskeluluvan saaneisiin. Näyttää siltä, että jatkossa tullaan suosimaan entistä enemmän itsenäisesti kuntaan siirtymistä sen sijaan että kotoutumislain 42 §:n mukaan oleskeluluvan saaneille osoitettaisiin kunta, josta luvan saaneille olisi varattu asunto ja jossa olisi varauduttu heidän kotouttamiseensa. Tämä jo käytössä oleva tilanne on johtanut ja johtaa siihen, että kuntien on mahdotonta ennakoida kotoutettavien määrää ja suhteuttaa kotouttamispalveluja suhteessa tulijoihin. Joissain kunnissa on jo nyt tehty päätöksiä siitä, että itsenäisesti kuntaan muuttavat eivät pääse erityispalvelujen piiriin (maahanmuuttotoimisto) vaan heidät ohjataan ns. normaalipalvelujen piiriin. Joukossa on hyvin pärjääviä henkilöitä, mutta myös niitä jotka todella ovat erityispalvelujen tarpeessa.

Lisäksi kaivattaisiin selkeämpää kannanottoa siihen, miten toimitaan, jos luvan saanut kieltäytyy hänelle osoitetusta asunnosta. Periaatteessa on oikein, että luvansaanut voidaan häätää vastaanottokeskuksesta jos hän ei suostu muuttamaan hänelle osoitettuun asuntoon, mutta miten tosiasiassa, lainsäädäntö huomioiden, voidaan ihminen pakottaa muuttamaan johonkin tiettyyn asuntoon, vai häädetäänkö hänet asunnottomaksi, jätetään heitteille.

Pykälän 3 momentin mukaan unionin kansalainen tai häneen rinnastettava saisi vastaanoton palveluja vain siihen asti kun hän on saanut tiedoksi Maahanmuuttoviraston päätöksen kansainvälistä suojelua koskevaan hakemukseensa. Toisin sanoen oikeus majoitukseen ja vastaanottorahaan päättyisi. Lähtökohtaisesti voitaisiin tietenkin olettaa, että unionin kansalaisen tai häneen rinnastettavan henkilön ei pitäisi olla toisessa unionin maassa hakemassa kansainvälistä suojelua. Kuten on huomat-
		
tu, näin ei kuitenkaan ole. Hakijat, joita näistä maista pääsääntöisesti tulee, ovat etupäässä olleet näiden maiden köyhälistöä. Jos heillä ei jatkossa ole asumisoikeutta eikä oikeutta vastaanottorahaan, tarkoittaa se, että he tulevat rasittamaan etupäässä niitä kuntia, missä vastaanottokeskukset ovat (asuminen, varattomuus, paluumatka ym.). Tällainen tilanne tuntuu jotenkin kohtuuttomalta niitä kuntia ajatellen.

Momentin 4 antama mahdollisuus jatkaa palveluja erityisistä henkilökohtaisista syistä, tuo tilanteeseen inhimillisyyttä.

§ 18. Vastaanotto- ja käyttöraha
Se, että suunnitellaan vastaanotto- ja käyttörahan eriyttämistä toimeentulotuesta on varmaankin oikea askel. Vastaanottorahan tulee kuitenkin olla selkeässä suhteessa toimeentulotukeen tai toimeentulotukinormeihin, esim. tilanteessa, missä hakija asuu yksityismajoituksessa suomalaisen puolisonsa tai avopuolisonsa luona. Todennetaanko perheen tosiasiallinen varojen puute kuitenkin normaalilla toimeentulotukilaskelmalla?

§ 21 Vastaanotto- ja käyttörahan myöntäminen
Suunnitellussa kirjallisessa ohjelehtisessä on syytä korostaa, että vastaanottoraha ei ole automaatio, vaan sitä pitää aina hakea ensimmäisestä maksatuksesta alkaen. 

§ 22 Terveydenhuoltopalvelut
Hyvä uudistus on se, että terveydenhuoltopalveluista säädetään jatkossa niin, että palvelujen antamisen perusteet määräytyisivät terveydenhuoltoalan säädösten mukaan, sillä ne ovat tuttuja terveydenhuollon ammattihenkilöstölle. Tämän pitäisi selkiinnyttää tilannetta. 

Tilapäistä suojelua saavien oikeus terveydenhuoltopalveluihin samoin perustein kuin henkilöllä, jolla on kotikuntalaissa tarkoitettu kotikunta Suomessa, saattaa aiheuttaa haasteita. Tällaisen luvan saaneelle terveyspalvelujen saanti täysimääräisenä on oikein. Haasteeksi saattaa tulla se, että tilapäistä suojelua saava asuu usein vielä vastaanottokeskuksessa. Vastaanottokeskuksen asiakkaat jakautuvat näin kahteen eri ”kastiin”. Tätä voi olla joskus vaikea toisten asiakkaiden ymmärtää, mutta erityisesti epäselvyyksiä on odotettavissa terveydenhuoltohenkilökunnan puolella. Kuka on oikeutettu mihinkin terveyspalveluihin? Mistä tietää kenellä on tilapäinen oleskelulupa ja kenellä ei? 

§ 24 Tulkin ja kääntäjän esteellisyys ja salassapitovelvollisuus
Pykälän 1 momentin mukaan tulkin luotettavuuden arviointi perustuisi kokonaisarvioon tilanteesta, eikä lähisukulaisuus sellaisenaan olisi esteellisyysperuste. Lähisukulaisen toimiminen tulkkina on aina kyseenalaista ja arveluttavaa. Kun se näin ainoana esimerkkinä siitä, mikä ei ole esteellistä laitetaan, se saa suuremman merkityksen kuin mitä ehkä on tarkoitettu. Tilannetta voisi korjata lisäämällä muita esimerkkejä tai poistamalla ko. lauseen loppu

§ 36 Edustajan kelpoisuus
Pykälässä sanotaan, että edustajana voisi olla kunnan virkamies tai työntekijä. Edustajan tehtävä voisi liittyä virkaan tai työhön, mutta vaatii

aina henkilön suostumuksen jne ja että Vastaanottokeskuksessa työskenteleviä henkilöitä ei tulisi määrätä edustajiksi. Ajatus vaikuttaa sinänsä hyvältä, mutta ristiriita syntyy siitä, että oleskeluluvan saatuaan nuori saattaa siirtyä samaan kuntaan asukkaaksi ja kunnan työntekijästä tai viranhaltijasta saattaa tulla hänen työntekijänsä jatkossa. Miten tällaiset tilanteet voitaisiin välttää, ettei eturistiriitoja ja eettisiä ongelmia syntyisi?

KOTKAN KAUPUNKI
Hyvinvointipalvelut

Vs palvelujohtaja Marja-Liisa Grönvall

MERK.
Maahanmuuttajatyön johtaja Pirjo Puolakka

Tiedoksi:		hare@intermin.fi
		maahanmuutto-osasto@intermin.fi