Antti Kanniainen	12.4.2010	

Turvapaikanhakijoiden vastaanottoa koskevaa kansainvälistä vertailua

ESITYKSEN PÄÄASIALLINEN SISÄLTÖ
YLEISPERUSTELUT
1 Johdanto
2 Nykytila 

2.1 Lainsäädäntö ja käytäntö

2.2 Kansainvälinen kehitys sekä ulkomaiden ja EU:n lainsäädäntö

2.2.1 EU:n lainsäädäntö

Neuvoston direktiivi turvapaikanhakijoiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevista vähimmäisvaatimuksista (2003/9/EY, jäljempänä vastaanottodirektiivi) tuli voimaan 6 päivänä helmikuuta 2003. Direktiivillä vahvistettiin turvapaikanhakijoiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevat vähimmäisvaatimukset, jotka varmistavat turvapaikanhakijoille tavanomaisissa olosuhteissa kohtuullisen elintason ja tasavertaiset elinolosuhteet kaikissa jäsenvaltiossa. Suomessa direktiivi saatettiin kansallisesti voimaan lailla kotouttamislain muuttamisesta, joka tuli voimaan 1 päivänä toukokuuta 2005.

Vastaanottodirektiivissä on säännöksiä koskien muiden muassa tiedottamista, turvapaikanhakijoille annettavia asiakirjoja, asuinpaikkaa, liikkumavapautta, perhettä, terveydenhuoltoa, opiskelua, työllistymistä, aineellisia vastaanotto-olosuhteita ja niiden rajoittamista ja peruuttamista sekä henkilöitä, joilla on erityistarpeita. Direktiivin 4 artiklan mukaan jäsenmaat voivat ottaa käyttöön tai pitää voimassa suotuisampia säännöksiä, kunhan säännökset vain eivät ole ristiriidassa direktiivin kanssa.

Euroopan komissio (jäljempänä komissio) on tehnyt 3 päivänä joulukuuta 2008 ehdotuksen vastaanottodirektiivin uudelleenlaatimiseksi. Ehdotuksen päätavoite on osana yhteisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän toista vaihetta varmistaa vastaanotto-olosuhteiden osalta korkeatasoisemmat turvapaikanhakijoiden kohtelua koskevat vaatimukset, joilla taataan kansainvälisen oikeuden mukaisesti kohtuullinen elintaso. Jäsenvaltioiden järjestämissä turvapaikanhakijoiden vastaanotto-olosuhteissa on ollut monien raporttien mukaan useita puutteita, jotka johtuvat pääosin siitä, että voimassa olevan vastaanottodirektiivin säännökset jättävät jäsenvaltioille paljon liikkumavaraa. Muutosehdotuksen tärkeimmät tavoitteet liittyvät seuraaviin seikkoihin: 1) määritellään vastaanottodirektiivin soveltamisala selkeästi; 2) helpotetaan turvapaikanhakijoiden pääsyä työmarkkinoille; 3) varmistetaan riittävät vaatimukset aineellisille vastaanotto-olosuhteille; 4) taataan haavoittuvassa asemassa olevien ja erityistarpeisten henkilöryhmien tarpeiden asianmukainen huomioon ottaminen; 5) varmistetaan säilöönoton rajoittaminen poikkeustapauksiin ja lujitetaan säilöön otettujen turvapaikanhakijoiden oikeusturvaa.

Jäsenvaltiot ovat olleet uudistustyön aikana erimielisiä monista keskeisistäkin uudistettaviksi ehdotettavista pykälistä ja siksi on vielä avoinna, millaisen muodon uudistettu direktiivi saa. Direktiivin muutosehdotusta on käsitelty useaan otteeseen Euroopan unionin neuvoston turvapaikkatyöryhmässä ja uudistus on edelleen työn alla.

Ihmiskaupan uhrien auttamisen osalta Euroopan unionin jäsenmaiden toimintaa ja lainsäädäntöä ohjaavat varsinaisesti lähinnä rikoksiin keskittyvä neuvoston ihmiskaupan torjuntaa koskeva puitepäätös (2002/629/YOS) sekä neuvoston direktiivi oleskeluluvasta, joka myönnetään kolmansien maiden kansalaisille, jotka ovat ihmiskaupan uhreja tai jotka ovat joutuneet laittomassa maahantulossa avustamisen kohteiksi (2003/81/EY jäljempänä uhridirektiivi). Lisäksi EU:lla on vuonna 2005 laadittu ihmiskaupan vastainen toimenpideohjelma.

Uhridirektiivi sisältää ihmiskaupan uhrien oleskeluoikeutta koskevien säännösten lisäksi auttamista koskevia säännöksiä. Direktiivi sisältää uhrien kohtelua koskevia vähimmäisvaatimuksia sekä ajalle ennen oleskeluluvan myöntämistä että ajalle oleskeluluvan myöntämisen jälkeen. Direktiivi jättää jäsenmaille paljon liikkumavaraa ihmiskaupan uhrien auttamisen järjestämisessä, eikä velvoita niitä muuhun kuin kohtuullisen toimeentulon ja tarvittavan lääketieteellisen ja muun avun järjestämiseen henkilöille, joilla ei ole riittävästi varoja tai joilla on erityistarpeita.

2.2.2. Pohjoismaat
	
Ruotsi

Ruotsin maahanmuuttovirasto (Migrationsverket) on hallinnollisessa vastuussa turvapaikanhakijoiden vastaanotosta ja siihen kuuluvien palveluiden tarjoamisesta. Maahanmuuttoviraston vastuu turvapaikanhakijoiden vastaanotosta määritellään Ruotsin vuonna 1994 voimaan tulleessa vastaanottolaissa (1994:137). Vastaanottolakia sovelletaan turvapaikanhakijoiden osalta hakemuksen jättämisestä oleskeluluvan saamiseen tai maasta poistumiseen saakka.

Ruotsin hallitus asetti joulukuussa 2007 selvityshankkeen tarkastelemaan turvapaikanhakijoiden vastaanottoa. Lähtökohtana selvitykselle oli se, että vastaanoton tulisi tukea tehokasta turvapaikkaprosessia. Turvapaikkahakemusten lyhyt käsittelyaika on sekä hakijoiden että koko yhteiskunnan edun mukaista. Selvitys Aktiv väntan – asylsökande i Sverige julkaistiin helmikuussa 2009. Selvityksessä tarkastellaan ennen muuta maahanmuuttoviraston ylläpitämiä asumistiloja, turvapaikanhakijoiden prosessin aikaista taloudellista tukea, oleskeluluvan saaneiden henkilöiden kotoutumista, kielteisen päätöksen saaneiden palauttamista, erityistarpeisille hakijoille suunnattuja palveluita sekä maahanmuuttoviraston ja muiden yhteistyötahojen välisen toiminnan kehittämistä. Selvityksessä tunnistetaan useita nykyisen vastaanottojärjestelmän ongelmia. Selvityksen mukaan vastaanottoajan tulisi olla aktiivista ja vastaanottotoimenpiteet tulisi aiempaa paremmin suunnitella yksilöllisistä tarpeista käsin. Vastaanotto tulisi nähdä kokonaisvaltaisesti ja sen tulisi tukea niin turvapaikanhakijoiden kotoutumista kuin toisaalta myös edistää kielteisen päätöksen saaneiden hakijoiden paluuta. Ruotsin hallitus suunnittelee esittävänsä selvitykseen pohjautuvan lakialoitteen eduskunnalle vuoden 2010 aikana. Niin sanottua aktiviteettibonusta koskeva ehdotus, joka koskee järjestettyyn toimintaan osallistuvien palkitsemista rahalla, on tarkoitus jättää valtiopäiville jo toukokuussa 2010 ja käsitellä syksyllä.

Majoitus. Turvapaikanhakija voi päättää itse, hankkiiko hän yksityisen asunnon, asuuko hän tuttavien tai sukulaisten luona vai majoittuuko hän maahanmuuttoviraston tarjoamaan vuokra-asuntoon tai vastaanottokeskukseen. Yli puolet hakijoista asuu yksityismajoituksessa. Maahanmuuttoviraston vuokra-asuntoja on ympäri Ruotsia. Tähän lisää Ruotsin Aktiv väntan -pohdintaa. Yksintulleet alaikäiset turvapaikanhakijat majoitetaan ryhmäkoteihin, joissa on töissä erityiskoulutuksen saaneita henkilöitä.

Taloudellinen tuki. Maahanmuuttovirasto tarjoaa varattomalle turvapaikanhakijalle päivittäistä taloudellista tukea. Turvapaikanhakijalle annettava tuki on 71 SEK (6,6 €) päivässä aikuista kohden, 61 SEK (5,7 €) puolisolle ja 37–50 SEK (3,5–4,7 €) lapsille. Jos ruoka tarjotaan keskuksesta, tuki on aikuiselle 24 SEK (2,3 €), puolisolle 19 SEK (1,8 €) ja lapsille 12 SEK (1,1 €).

Taloudellista tukea voi myös saada erikseen välttämättömiin kuluihin, kuten silmälasien hankintaan tai vastasyntyneen lapsen hoitoon. Tuella on tarkoitus hankkia esimerkiksi ruoka, vaatteet ja henkilökohtaiset hygieniatuotteet. Vuonna 2009 tehdyn selvityksen perusteella perusosaa ollaan nostamassa 80 kruunuun (7,4 €) päivässä. Tukea voidaan vähentää, jos hakija vaikeuttaa turvapaikka-asian käsittelyä tai ei suostu yhteistyöhön henkilöllisyytensä selvittämisessä tai maasta poistamisen yhteydessä kielteisen päätöksen saatuaan. Jos rahallinen tuki lakkautetaan kokonaan, hakija sijoitetaan keskukseen, jonka asukkaille tarjotaan ruoka.

Opinto- ja työtoiminta. 18-64–vuotiaille (16-65–vuotiaiden?) turvapaikanhakijoille tarjotaan organisoitua toimintaa. Toiminta räätälöidään yksilöllisesti jokaisen hakijan tarpeet huomioiden, mutta käytännössä toiminta on pääasiassa ruotsin kielen opetusta. Toiminta voi liittyä myös vastaanottokeskuksen ylläpitoon, myös työharjoittelu tms. myös mahdollista. On myös mahdollista osallistua vastaanottokeskuksen ulkopuoliseen toimintaan. Toiminta koskee kaikkia hakijoita asumismuodosta riippumatta. Jos hakija ei osallistu toimintaan, voidaan hänen toimeentulotukeaan vähentää. Toiminnan tarjoaminen hakijalle tulee aloittaa kuukauden kuluessa hakemuksen rekisteröimisestä, joten tätä vähemmän aikaa viipyvät hakijat (esimerkiksi Dublin-tapaukset) voivat jäädä ilman. Jos arvioidaan, ettei hakemuksen käsittely ole Ruotsin vastuulla, ruotsin kielen tunnit korvataan esimerkiksi englannin- ja atk-opinnoilla.

Terveydenhuolto. Turvapaikanhakijoiden terveydenhoidon maksaa kunta maahanmuuttoviraston myöntämillä varoilla. Jos hoitokustannukset ovat myönnettyä perussummaa suuremmat, voi kunta hakea virastolta lisärahoitusta. Hakijat ovat oikeutettuja ilmaiseen, vapaaehtoiseen terveystarkastukseen. Hakijoilta laskutetaan käyttömaksu ensiavusta, hammashoidosta ja lääkityksestä. Alaikäiset turvapaikanhakijat saavat hoitoa samoin ehdoin kuin ruotsalaiset lapset. Turvapaikanhakijoiden terveyden- ja sairaudenhoitoa säätelee sitä koskeva laki (2008:344). Lain mukaan aikuinen turvapaikanhakija on oikeutettu saamaan hoitoa, jota ei voi jättää antamatta, raskausajan hoitoa, abortin ja ehkäisyä.
 
Alaikäiset. Ilman huoltajaa olevien alaikäisten vastaanotosta on Ruotsissa paljon säännöksiä. Osa yksintulleista alaikäisistä turvapaikanhakijoista sijoitetaan kuntiin, joissa maahanmuuttovirastolla on turvapaikanhakupisteet. Käytännössä noin kolmasosa lapsista ja nuorista muuttaa asumaan sukulaistensa luo yksityismajoitukseen. Osa sijoitetaan kuntiin, joiden kanssa maahanmuuttovirasto tekee huoltosopimuksen. Kunta, jossa alaikäinen yksintullut turvapaikanhakija asuu, on vastuussa hänen huolenpidostaan sekä turvapaikanhakuajan, että mahdollisen oleskeluluvan saamisen jälkeisen ajan. Alaikäiselle yksin tulleelle turvapaikanhakijalle, myös yksityismajoituksessa asuvalle, määrätään kunnan toimesta holhooja (ad litem), jonka oikeus ja velvollisuus on päättää kaikista päämiehen asioista, olivat ne sitten henkilökohtaisia, taloudellisia tai laillisia. Ruotsin lakien mukaan alaikäinen ei ole oikeuskelpoinen turvapaikkaprosessissa.

Kunta on vastuussa koulunkäynnin mahdollistamisesta. Turvapaikanhakijalapsilla ja -nuorilla on siihen samat oikeudet kuin ruotsalaisillakin lapsilla, mutta koulunkäynti ei ole pakollista.

Muut palvelut. Turvapaikanhakijalla on oikeus ilmaiseen oikeusapuun, paitsi jos on täysin selvää, että hakija tulee saamaan oleskeluluvan tai toisaalta, että hänet siirretään toiseen valtioon, joka on vastuussa turvapaikkahakemuksen käsittelystä.

Kielteisen päätöksen saaneella on samat edut kuin turvapaikkaprosessissa olevalla turvapaikanhakijalla aina siihen saakka kunnes hänet poistetaan maasta. Kielteisen päätöksen saaneella on kuitenkin velvollisuus tehdä yhteistyötä viranomaisten kanssa paluun järjestämiseksi. Yhteistyö on edellytys vastaanottona järjestettävien palvelujen, kuten majoituksen, toimeentulotuen, koulutuksen ja terveydenhuoltopalvelujen saamiselle.

Ihmiskaupan uhrit. Ihmiskaupan uhrien auttamisesta Ruotsissa voidaan todeta, että harkinta-ajan suoman tilapäisen oleskeluluvan turvin maassa oleilevat todistajat ovat oikeutettuja saamaan samaa terveyden- ja sairaanhoitoa kuin kyseisten maakäräjien alueella asuvat Ruotsin kansalaiset.

Tanska

Tanskassa vastaanottojärjestelmää on viime vuosina muutettu entistä paluuorientoituneemmaksi, koska yhä useammat turvapaikanhakijat saavat Tanskassa kielteisen päätöksen. Turvapaikanhakijamäärät vähenivätkin Tanskassa useiden vuosien aikana. Ulkomaalaisvirasto (Udlændingeservice) on myös kehittänyt turvapaikkaprosessiaan aiempaa tehokkaammaksi. Kuitenkin hiljattain hakijamäärät ovat lisääntyneet, ja virasto on alkanut tehostaa järjestelmää entisestään estääkseen ruuhkien syntyä. 
Pakolais-, maahanmuutto- ja integraatioministeriö vastaa maahanmuuttoa ja pakolaispolitiikkaa koskevasta lainvalmistelusta ja hallinnollisista asioista, myös turvapaikanhakijoiden vastaanoton osalta. Ulkomaalaislain mukaan ulkomaalaisvirasto ylläpitää ja hallinnoi vastaanottokeskuksia. Keskusten toimintaa voivat ylläpitää myös yksityiset organisaatiot, järjestöt tai valtion viranomaiset, jotka ministeriö tai kunnat ovat hyväksyneet.

Majoitus. Ulkomaalaisvirasto on velvollinen järjestämään majoituksen turvapaikanhakijoille. Hakija ohjataan Tanskassa aluksi Sandholmin vastaanottokeskukseen, jossa hänet rekisteröidään ja majoitetaan. Poliisi haastattelee hakijan vastaanottokeskuksessa. Turvapaikkaprosessin alkuvaiheen jälkeen hakija voidaan sijoittaa toiseen vastaanottokeskukseen. Keskuksia on ympäri maata ja useimpia ylläpitää Tanskan Punainen Risti. Vain muutamalla paikkakunnalla on kunnan ylläpitämä keskus. Ilman huoltajaa olevat alaikäiset hakijat sijoitetaan Punaisen Ristin ylläpitämään erilliseen vastaanottokeskukseen. 

Yksityisasuminen on mahdollista vain, jos Tanskan ulkomaalaisvirasto antaa siihen erityisluvan. Yksityismajoitus voi olla taloudellisesti tuettua tai tukematonta. Asuessaan tuetussa yksityismajoituksessa hakija voi yhä saada taloudellista tukea ja maahanmuuttovirasto kustantaa lisäksi hakijan matkakulut tapaamisiin maahanmuuttoviranomaisten kanssa sekä välttämättömät terveyspalvelut. Hakija voi saada luvan tuettuun yksityisasumiseen, jos hänen hakemustaan yhä käsitellään ja hänellä on pakottavia terveydellisiä tai psyko-sosiaalisia perusteita yksityisasumiselle. Terveydellisiä syitä voivat olla esimerkiksi diabetes, sydänvika tai syöpä. Psyko-sosiaalisia syitä voivat olla esimerkiksi hakijan ikä ja siihen liittyvät ongelmat tai ilman huoltajaa maahan tulleen alaikäisen lapsen halu asua huoltajuuden saaneiden sukulaistensa luona. Luvan yksityisasumiseen ilman taloudellista tukea voi saada, jos hakemusta edelleen käsitellään ulkomaalaisvirastossa. Vastaanottokeskuksen henkilökunta voi auttaa hakijaa löytämään asunnon. Jos hakijalla on sukulaisia Tanskassa, hän voi saada luvan asua perheensä kanssa. Sukulaisten luona asumista ei tueta.

Tanskan Punainen Risti ja maahanmuuttovirasto ylläpitävät kahta lähtökeskusta, johon maasta poistuvat turvapaikanhakijat sijoitetaan asumaan ennen kotiin paluutaan. Lähtökeskukset toimivat kahden vastaanottokeskuksen yhteydessä. Lähtökeskuksissa on erityisiä säännöksiä. Hakijat saavat vain ruokaa tai rahaa ruokaan. Keskuksissa on enemmän vartijoita, sillä vain keskukseen kutsutuilla henkilöillä on lupa päästä sisään. Keskusta valvoo poliisi, joka huolehtii järjestyksen säilymisestä. Aikuiset, jotka odottavat kotiin paluutaan eivät ole oikeutettuja osallistumaan opetukseen eivätkä työntekoon. 

Toimeentulotuki. Turvapaikanhakijoiden toimeentulotuesta säädetään Tanskan ulkomaalaislaissa (42b). Normaalisti turvapaikanhakija on oikeutettu toimeentulotukeen. Jos hän on kuitenkin naimisissa henkilön kanssa, jolla on Tanskaan oleskelulupa, ei hän ole oikeutettu tukeen. Tällaisissa tapauksissa hakijan puolison oletetaan elättävän hakijan. Normaalin toimeentulotuen lisäksi hakija, joka elää vastaanottokeskuksen kanssa laatiman sopimuksen mukaan, voi saada lisätukea. Sopimus sisältää muun muassa suunnitelman hakijan koulutuksesta ja työtehtävistä. Lapsiperheen vanhemmat ovat myös oikeutettuja lisätukeen.

Tanskassa turvapaikanhakijan saama päivittäinen tuki on 47,35 DKK (6,4 €) yksin asuvan aikuisen osalta ja 37,49 DKK (5,0 €) yhteisessä taloudessa toisen aikuisen kanssa asuvan osalta. Turvapaikanhakijat voivat myös saada lisätukea, jonka suuruus riippuu siitä, käsitelläänkö turvapaikkahakemus Tanskassa vai ei: 7,90 DKK (1,1 €), jos hakemuksen käsittelymaa yhä epäselvä ja 27,62 DKK (3,7 €), jos hakemus käsitellään Tanskassa. Jos hakija saa kielteisen turvapaikkapäätöksen ja maasta poistamispäätöksen, laskee hänen lisätukensa yhteen euroon päivässä. Jos turvapaikkahakemus käsitellään nopeutetussa menettelyssä ilmeisen perusteettomana, hakija ei saa lainkaan rahallista tukea. 

Lapsien kohdalla toimeentulotuet vaihtelevat sen mukaan, kuinka monta lasta perheessä on ja tarjoaako vastaanottokeskus ruoan. Lisäksi tuen suuruuteen vaikuttaa se, käsitelläänkö hakemus aineellisesti Tanskassa vai onko vastuuvaltion selvittäminen yhä kesken. Jos hakemus käsitellään Tanskassa, eikä vastaanottokeskus tarjoa ruokaa, on tuki ensimmäisen ja toisen lapsen osalta 72,70 DKK (9,8 €). Jos vastaanottokeskus tarjoaa ruoan, tuki on 26,80 DKK (3,6 €) lasta kohden. Lisäksi turvapaikanhakijat, jotka ovat saaneet kokonaan kielteisen päätöksen, mutta kieltäytyvät yhteistyöstä viranomaisten kanssa paluun järjestämisessä, eivät saa muita tukia kuin ruoka-avun. Ruoka-avun suuruus yksinasuvan aikuisen kohdalla tavallisessa vastaanottokeskuksessa, jossa ei ole ilmaista ruokaa, on noin 643 DKK (86,4 €) kahden viikon ajalta. 

Lapsiperheet saavat kahden viikon välein lisäpakkauksen, jossa on muun muassa hedelmiä, virvoitusjuomia ja karamelleja. Jos hakija on ollut ruoka-avustusohjelmassa yli neljä viikkoa, mutta yhä kieltäytyy lähtemästä maasta, voivat viranomaiset siirtää hänet lähtökeskukseen odottamaan käännyttämistä. Jos hakija kieltäytyy siirrosta, voi poliisi toimittaa hänet säilöönottokeskukseen. Mikäli hakija tulee maasta, joka on Tanskassa listattu maaksi, jossa on vain minimaalinen vainon riski, ja hänet majoitetaan Sandholmin keskukseen, saa hän siellä valmiin ruoan. Hän ei ole oikeutettu saamaan mitään muita rahallisia etuja. Jos hän asuu keskuksessa, jossa ei ole tarjolla valmista ruokaa, saa hakija taloudellista tukea ruokatarvikkeiden hankkimiseksi. 

Tanskassa yhden turvapaikanhakijan vastaanoton vuosimaksut ovat tavallisessa vastaanottokeskuksessa noin 222 400 DKK (~30 000 €). Vuoden 2008 vastaanoton kokonaiskustannukset Tanskassa olivat arviolta 340,4 miljoonaa DKK (~46 miljoonaa €). 

Opinto- ja työtoiminta. Vastaanottokeskuksen ja hakijan välisestä sopimuksesta ja siihen liittyvistä työtehtävistä säädetään myös ulkomaalaislaissa (42c). Turvapaikanhakijat eivät saa tehdä ansiotyötä. Täysi-ikäiset hakijat ovat kuitenkin velvoitettuja osallistumaan päivittäisten asioiden hoitoon vastaanottokeskuksessa. Työ voi olla esimerkiksi siivoamista, toimistotyötä tai keskuksen ylläpitoa. Toimeentulotukea voidaan vähentää, jos hakija ei osallistu näihin töihin. Hakija voi myös osallistua palkattomaan harjoitteluun tai vapaaehtoistyöhön vastaanottokeskuksen ulkopuolella.

Hiljattain maahan saapuneet turvapaikanhakijat osallistuvat vastaanottokeskuksessa koulutukseen, jossa kerrotaan heidän velvollisuuksistaan, oikeuksistaan ja eduistaan. Kun on päätetty, että hakijan turvapaikkahakemus käsitellään Tanskassa, on hän oikeutettu osallistumaan englannin kielen, oman äidinkielen sekä ammatilliseen opetukseen. Yli 18-vuotiaan turvapaikkaprosessissa yhä olevan hakijan tulee osallistua hänelle vastaanottokeskuksessa tarjottavaan koulutukseen. Koulutus voi käsittää yleistaitojen ja ammattitaitojen opiskelua. 

Terveydenhuolto. Maahanmuuttovirasto korvaa turvapaikanhakijoille perus- ja välttämättömän hoidon. Hoidon kriteereitä ovat välttämättömyys, kiireellisyys ja kivun lievittäminen. Alaikäisiä hakijoita lukuun ottamatta turvapaikanhakijat eivät ole oikeutettuja samoihin terveydenhoitomahdollisuuksiin kuin muut Tanskassa asuvat. Jos hakijalla on tarpeeksi varoja, voi maahanmuuttovirasto päättää, että hän ei ole oikeutettu ilmaiseen terveydenhoitoon.

Alaikäiset. Alle 18-vuotiailla turvapaikanhakijoilla on oikeus käydä samaa koulujärjestelmää kuin Tanskan kansalaisten aina yhdeksänteen luokkaan asti. Opetus järjestetään kokonaan tai yhteistyössä vastaanottokeskuksen kanssa. Lisäksi turvapaikanhakijalapsille voidaan tarjota muuta erityisopetusta vastaanottokeskuksessa. Jos taidot riittävät, turvapaikkaa hakevat lapset voivat jatkaa peruskouluaan tavallisessa tanskalaisessa koulussa. 

Oikeusapu. Turvapaikanhakijat eivät ole oikeutettuja saamaan ilmaista valtion kustantamaa oikeusapua hakemuksen ensimmäisen käsittelyn yhteydessä. Jos turvapaikanhakija valittaa ensimmäisestä päätöksestään, on hän oikeutettu saamaan oikeusapua. Vuonna 2003 Tanskassa säädettiin alaikäisten turvapaikanhakijoiden kohtelusta. Alaikäiset ovat lain mukaan oikeutettuja edustajaan. Mikäli lapsen hakemusta käsitellään ilmeisen perusteettomana, tarjoaa valtio myös oikeusapua. 

Ihmiskaupan uhrit: Tanskassa toimii Ihmiskaupanvastainen keskus, joka koordinoi uhreille tarjottavaa apua. Apua annetaan mm. seuraavin tavoin: (1.) terveydenhuolto sekä haittojen vähentämiseen tähtäävä (lääketieteellinen, psykologinen ja hammaslääketieteellinen) apu, (2.) oikeusneuvonta, (3.) koulutus, (4.) väliaikainen majoitus, (5.) valmistellun paluun ohjelma.

Norja

Norjan nykyinen ulkomaalaislaki säädettiin vuonna 1988 ja samassa yhteydessä myös perustettiin ulkomaalaisvirasto (Ultendingsdirektoratet, UDI). Virasto on sittemmin laajentunut ja saanut uusia vastuualueita. Vuonna 2006 vastuu integraatiosta siirtyi uudelle Integraatio- ja monimuotoisuusvirastolle (Integrerings- og mangfoldsdirektoratet, IMDi). 

Turvapaikkajärjestelmästä ja siihen kuuluvista instituutioista säädetään Norjan ulkomaalaislaissa. Uusi ulkomaalaislaki hyväksyttiin huhtikuussa 2008 ja se tuli voimaan vuoden 2010 alussa. Työvoiman ja sosiaalisen inkluusion ministeriö (Arbeids- og inkluderingsdepartementet, AID) on kokonaisvastuussa maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikasta. 

Majoitus. Norjassa on neljänlaisia asuinpaikkoja turvapaikanhakijoille: kauttakulkukeskuksia, vastaanottokeskuksia, tukiasuntoja erityistarpeisille ja paluukeskuksia kotiin palaaville. Poliisille rekisteröitymisen jälkeen kaikki turvapaikanhakijat asuvat aluksi kauttakulkukeskuksessa, jossa suoritetaan lääkärintarkastus ja haastattelu.Kauttakulkukeskuksiin jäävät asumaan ne turvapaikanhakijat, joiden hakemukset käsitellään nopeutetussa menettelyssä. Koska turvapaikanhakijoiden määrä on noussut voimakkaasti, hakijoita on jouduttu majoittamaan suoraan myös tavallisiin vastaanottokeskuksiin.

Ne turvapaikanhakijat, joiden hakemukset ratkaistaan normaalimenettelyssä, siirretään majoittumaan kauttakulkukeskuksesta normaaliin vastaanottokeskukseen vasta turvapaikkahaastattelujen jälkeen. Lapsiperheet majoitetaan usein melko pian hakemuksen jättämisen jälkeen tavalliseen vastaanottokeskukseen. Turvapaikanhakijan tulee asua vastaanotto- tai kauttakulkukeskuksessa, jotta hän voi saada toimeentulotukea. Yksityismajoitus hyväksytään vain tapauskohtaisesti, esimerkiksi terveydellisistä syistä. 

Viimeaikainen turvapaikanhakijoiden määrän huomattava kasvu on aiheuttanut majoitus- ja vastaanottokapasiteetille paineita. Nykyiset vastaanottokeskukset eivät riitä, mutta kunnat ja paikalliset yhteisöt ovat kritisoineet uusien keskusten luomista

Kielteisen päätöksen saaneet turvapaikanhakijat siirretään tavallisesta vastaanottokeskuksista paluukeskuksiin, joihin majoitetaan vain kotimaahan palaavia henkilöitä. He saavat myös taloudellista tukea ja ovat oikeutettuja välttämättömään sosiaaliavustukseen. Lapset saavat jatkaa koulunkäyntiään. Yksintulleet alaikäiset, lapsiperheet, sairaat sekä palautusta helpottavaa yhteistyötä tekevät ulkomaalaiset saavat kuitenkin asua tavallisessa vastaanottokeskuksessa lähtöön saakka.

Toimeentulotuki. Vastaanottokeskuksessa asuva hakija saa maahanmuuttovirastolta rahallista tukea. Tuen määrä vaihtelee keskuksen mukaan (tavallinen vai kauttakulkukeskus) ja sen mukaan saako asuntolasta ruokaa. Ruuan tarjoavissa kauttakulkukeskuksissa aikuiset saavat 470 NOK (58 €) ja alaikäiset 380 NOK (48 €). Itse ruokansa ostavien vastaavat summat ovat 2195 NOK (274 €) ja 1145 NOK (143 €), pariskunnille yhteissumma on 3550 NOK (418 €). Asukkaat saavat usein vaatteita, petivaatteita sekä keittiötarvikkeita.

Tavallisissa vastaanottokeskuksissa aikuiset saavat 3100 NOK (387 €), pariskunnat 5160 NOK (645 €) ja alaikäiset 1340–1600 NOK (167–200 €) kuukaudessa. Paluukeskuksiin sijoitetut, sekä yksinelävät että pariskunnat saavat 400 NOK (50 €) sekä hygieniatarvikkeita.

Opinto- ja työtoiminta. Kauttakulkukeskusten asukkaat ovat velvoitettuja osallistumaan siivous- ynnä muihin sellaisiin askareisiin. He voivat myös tehdä omat ruokansa ellei keskuksessa ole ruokalaa. Kauttakulkukeskukset voivat hakea tukea lasten ja nuorten toimintaan, mutta tätä tapahtuu harvoin asukkaiden lyhyen oleskelun takia.

Paluukeskuksissa ei ole ruuanlaittomahdollisuutta, mutta tavallisissa vastaanottokeskuksissa asukkaat laittavat omat ruokansa ja heitä rohkaistaan osallistumaan keskuksen hoitamiseen. Keskukset ovat myös velvoitettuja perustamaan asukasneuvoston, jossa on myös henkilökunnan edustajia, ja jolla on varoja toiminnan järjestämiseen. Asukkailla on mahdollisuus osallistua urheilu- ja muihin kulttuuriaktiviteetteihin norjalaisten kanssa. Lapsille voidaan myöntää tukea, jotta he voisivat osallistua keskuksen ulkopuoliseen toimintaan. Keskukset voivat hakea erityistukea lasten ja nuorten toiminnan järjestämiseen. Aikuiset turvapaikanhakijat ovat oikeutettuja kielikoulutukseen vastaanottokeskuksessa. Turvapaikanhakijoiden täytyy lisäksi osallistua Norjan yhteiskuntaa käsittelevään tiedotustilaisuuteen.

Terveydenhuolto. Turvapaikanhakijoilla on samat edut terveyspalveluiden suhteen kuin Norjan kansalaisilla. Tuberkuloositesti on pakollinen. Paluukeskuksissa asuvilla on oikeus välttämättömään sairaudenhoitoon, mutta heidän tulee maksaa kaikki lääkinnälliset kulut. Alaikäisillä on aina oikeus samaan hoitoon kuin norjalaisilla lapsilla.

Tulkkipalvelut. Turvapaikanhakijat ovat oikeutettuja käyttämään tulkkausapua. Maahanmuuttoviraston turvapaikkaosastolla on erillinen yksikkö, joka tuottaa käännös- ja tulkkauspalveluita. 

Oikeusapu. Turvapaikanhakijoiden oikeusapua säätelee oikeusapua koskeva laki, joka koskee kaikkia Norjassa olevia henkilöitä. Turvapaikanhakijat saavat lisäksi muita etuja ulkomaalaislain nojalla. Hakijan täytyy maksaa saamastaan oikeudellisesta avusta. Oikeusapu on kuitenkin ilmaista yksintulleille alaikäisille ensimmäisen asteen käsittelyssä ja henkilöille, jotka ovat uhka kansalliselle turvallisuudelle ja joihin sovelletaan poissulkemislauseketta. Myös kielteisen turvapaikkapäätöksen saaneet hakijat saavat maahanmuuttoviraston kustantamaa oikeusapua viiden tunnin edestä. 

Alaikäiset. Norjan maahanmuuttovirastossa on oma yksikkö, joka hoitaa yksintulleiden alaikäisten turvapaikanhakijoiden vastaanoton. Poliisi rekisteröi alaikäiset yksin tulleet turvapaikanhakijat, ja heidät liitetään lasten hyvinvointiohjelmaan, mikäli he ovat alle 15-vuotiaita. Alle 15-vuotiaat majoitetaan vastaanottokeskukseen, jossa työskentelee erityiskoulutettu henkilöstö. 15–18-vuotiaat sijoitetaan puolestaan erillisiin vastaanottokeskuksiin hakemuksen käsittelyn ajaksi. 

Lasten laillisista oikeuksista ja velvollisuuksista säännellään Norjan lapsia koskevassa laissa ja lastenhoitolaissa. Jos 6-16-vuotiaan turvapaikanhakijan tiedetään jäävän Norjaan kauemmaksi ajaksi kuin kolmeksi kuukaudeksi, hänellä on mahdollisuus ja velvollisuus käydä koulua aina siihen asti kuin hän täyttää 16 vuotta tai on suorittanut 10. luokan. 16–18-vuotiaiden turvapaikanhakijoiden ammatillisesta koulutuksesta vastaavat kunnat. Valtiolla on ensisijainen velvollisuus tarjota toisen asteen koulutusta, johon turvapaikanhakijoilla on oikeus. He voivat myös hakea taloudellista tukea opintoihinsa. Alle 18-vuotias ei voi täysin päättää omista rahoistaan, vaan turvapaikanhakijalapsen edustaja tai huoltaja on niistä vastuussa. Lapsella on kuitenkin oikeus vaikuttaa ja tulla kuulluksi häntä koskevissa asioissa. Lapsen mielipiteet otetaan huomioon suhteessa hänen ikäänsä ja kehitysasteeseensa.
  
Ihmiskaupan uhrit. Norjassa ihmiskaupan uhri voi saada seuraavia palveluja: (1.) ilmainen oikeusapu, (2.) väliaikainen majoitus, (3.) lääketieteellinen hoito, (4.) toimeentulotuki, (5.) opintotoimintaa kuten norjan kursseja tai työnhakuapua, (6.) kotimaahan paluussa avustus, (7.) informaatioapu muiden asiaankuuluvien maiden sosiaaliavusta.

2.2.4. Eräät muut maat

Alankomaat

Alankomaissa turvapaikanhakijoiden vastaanotosta vastuussa oleva viranomainen on Turvapaikanhakijoiden vastaanoton keskusviranomainen (Centraal Orgaan opvang asielzoekers, COA). 

Majoitus. Hakijat majoitetaan turvapaikkamenettelyn aluksi kauttakulkukeskukseen. Jos turvapaikkahakemusta ei ratkaista nopeutetussa menettelyssä (48 h), turvapaikanhakijalle tarjotaan majoitusta hakemuksen käsittelyn ajaksi tavallisessa vastaanottokeskuksessa. Maasta poistamisen täytäntöönpanoa odottavat kielteisen päätöksen saaneet turvapaikanhakijat majoitetaan erilliseen paluukeskukseen. 

Kielteisen päätöksen saaneiden hakijoiden edellytetään lähtevän maasta 28 päivän kuluessa. Jos hakija ei ole määräaikaan mennessä poistunut maasta, hänet sijoitetaan suljettuun keskukseen enintään 12 viikoksi. Jos maasta poistaminen ei ole onnistunut määräaikaan mennessä, sijoitusta suljettuun keskukseen voidaan kuitenkin jatkaa pidempään.

Toimeentulotuki. COA antaa turvapaikanhakijoille ruoka- ja käyttörahaa. Alkuvaiheessa hakijoille annetaan taskurahaa. Ruuan ja majoituksen lisäksi aikuiset saavat 129,48 euroa kuussa, lapset vähemmän. Jos ruokaa ja majoitusta ei tarjota, tuki on aikuisille 220 euroa kuussa. Lisäksi maksetaan ylimääräiset kulut, kertasumma vaatteisiin sekä virkistys- ja koulutuskuluja. Turvapaikanhakijoiden pitää ilmoittautua viikoittain hakemuksen käsittelyn aikana sormenjälkijärjestelmän kautta. Jos hakija jättää ilmoittautumatta kahtena peräkkäisenä viikkona, hakemus katsotaan peruutetuksi ja oikeus etuuksiin lakkaa.

Opinto- ja työtoiminta. Vastaanottokeskuksessa turvapaikanhakijoilla on mahdollisuus opiskella hollannin kieltä ja yhteiskuntaoppia. Kaikissa vastaanottokeskuksissa kauttakulkukeskuksia lukuun ottamatta turvapaikanhakijoilla on mahdollisuus tehdä omat ruokansa. Tavallisissa vastaanottokeskuksissa sekä paluukeskuksissa järjestetään monipuolista toimintaa, kuten diskoja, itsepuolustuskursseja sekä erikseen naisille suunnattua toimintaa. Asukkaiden on siivottava omat huoneensa sekä yhteiset tilat, ja he voivat osallistua keskusten korjaus- ja ylläpitotöihin. Tehtäviin osallistumatta jättävien taloudellista tukea voidaan pienentää. Lähtökeskuksiin sijoitetuille tarjotaan mahdollisuutta osallistua lähtöhaastatteluihin, johon osallistumatta jättävät saattavat menettää oikeuden varusteisiinsa (esim. työkaluihin), joita hän voisi käyttää alkuperämaassaan.

Terveyspalvelut. Turvapaikanhakijoilla on pääsääntöisesti samat oikeudet terveyspalveluihin kuin Alankomaissa vakituisesti asuvilla henkilöillä. Jokaisessa vastaanottokeskuksessa toimii terveydenhoitoyksikkö, joka antaa turvapaikanhakijoille perusterveydenhuollon palveluja. Kauttakulkukeskuksiin sijoitetut ovat oikeutettuja vain välttämättömään hoitoon. Turvapaikanhakijoille tarjotaan sairaskulu- ja vastuuvakuutus.

Alaikäiset. Alle 12-vuotiaat yksin tulleet turvapaikanhakijat sijoitetaan tavallisimmin sijaisperheeseen. 12–15 -vuotiaat yksin tulleet turvapaikanhakijat majoitetaan ympäri vuorokauden valvottuina pidettäviin ryhmäkoteihin. 16–18-vuotiaat turvapaikanhakijat sijoitetaan ryhmäkoteihin tai alaikäisille suunniteltuihin vastaanottokeskuksiin. Alaikäisille yksin tulleille turvapaikanhakijoille määrätään edunvalvoja, joka avustaa hakijaa koko menettelyn ajan.

Jokaisella alle 18-vuotiaalla on oikeus lailliseen edustajaan, joka allekirjoittaa alaikäisen henkilön turvapaikkahakemuksen. Toisaalta alaikäinen voi kieltäytyä edustajasta. Lailliset edustajat järjestää Oikeusministeriön rahallisesti tukema organisaatio nimeltä Nidos. Edustajat hyväksyy tuomari, joka valtuuttaa Nidosin tekemään oikeudellisia päätöksiä alaikäisen puolesta. Edustaja voidaan myös asettaa lapselle, jonka vanhempi on alaikäinen tai joka on ihmiskaupan uhri.

Belgia

Belgiassa vuonna 2007 voimaan tulleen vastaanottolain mukaan jokaisella turvapaikanhakijalla on oikeus arvokkaan elämän mahdollistaviin vastaanotto-olosuhteisiin.  Hakijat ja heidän huollettavansa ovat oikeutettuja vastaanottoavustukseen hakuprosessin laadusta riippumatta. Laki myös edellyttää erikoisjärjestelyjä lasten ja haavoittuvien ryhmien osalta. 
Turvapaikanhakijoiden tulee rekisteröityä asuinpaikkakuntansa viranomaisen luona kahdeksan päivän kuluttua hakemuksen jättämisestä sisäasiainministeriöön, jonka maahanmuutto-osasto vastaanottaa turva-paikkahakemuksen. 

Majoitus. Hakemuksen jättämisen jälkeen vastaanottovirasto määrää hakijan vastaanotto-keskukseen ja hakijalle annetaan esite koskien hänen oikeuksiaan vastaanoton aikana. Neljän kuukauden vastaanottokeskuksessa oleskelun jälkeen hakija voi anoa oikeutta siirtyä yksityismajoitukseen. Vastaanottovirasto koordinoi ja valvoo vastaanottokeskuksia varmistaakseen elinolojen yhtenäisen tason. Vastaanottokeskuksien ja yksityismajoituksen hoitamisessa on mukana myös useita kansalaisjärjestöjä. Vastaanottokeskukseen saapuessa jokaiselle hakijalle osoitetaan sosiaalityöntekijä, joka avustaa häntä turvapaikkamenettelyssä sekä psykologisen ja muun avun järjestämisessä. 

Toimeentulotuki. Varsinaista toimeentulotukea ei makseta, mutta vastaanottokeskuksessa asuville aikuisille maksetaan taskurahaa 26 € kuukaudessa. Lapsille maksettava summa on pienempi. Vastaanottokeskukset tarjoavat majoituksen, ruoan, vaatteet, terveydenhoidon, sosiaalisen ja psykologisen avun, tulkkipalvelut, oikeusapua, opetusta ja mahdollisuuden osallistua vapaaehtoisen paluun ohjelmaan. Yksityismajoitusta ei tueta taloudellisesti, ja pienissä keskuksissa voi saada osan hyödykkeistä rahana. Taskurahaa voidaan korottaa, jos hakija osallistuu yhteisöpalveluun, esimerkiksi siivoukseen. Harkinnanvaraista tukea voidaan myöntää poikkeustapauksissa sosiaalivirastosta. Turvapaikan hakijat ovat oikeutettuja toimeentulotukeen koko turvapaikkaprosessin ajan. Kielteisen päätöksen saaneet saavat tukea siihen päivään saakka kun heidät on velvoitettu lähtemään maasta. Vastaanottolain mukaan vastaanottoavustuspäätöksistä voi valittaa työtuomioistuimeen (labour tribunal).

Opinto- ja työtoiminta. Aikuisilla turvapaikanhakijoilla on mahdollisuus osallistua vastaanottokeskusten järjestämille kursseille, joilla opetetaan esimerkiksi kieliä, atk-taitoja, ruuanlaittoa ja ompelemista. Myös muiden toimijoiden järjestämille kursseille on voi osallistua. Samantyylistä opintotoimintaa järjestetään yksityismajoituksessa asuville. Vastaanottokeskukset järjestävät myös liikuntaa ja kulttuuririentoja.

Terveyspalvelut. Terveydenhuoltopalvelut ovat kaikkien hakijoiden saatavilla riippumatta siitä asuvatko he vastaanottokeskuksissa vai eivät. Terveydenhuollosta vastaa joko sairaalalääkäri tai yksityinen yleislääkäri. Laki hahmottelee yleisen kehyksen ihmisarvon takaaville terveyspalveluille.
Belgiassa muut kuin EU-maiden alaikäiset kansalaiset voivat hakea turvapaikkaa itse, mutta hakemuksen jätettyään he menettävät kelpoisuutensa toimia itse ja heille osoitetaan edustaja. EU- ja ETA-maiden kansalaisille edustajaa ei tarjota.

Alaikäiset. Belgiassa on kaksi vastaanottokeskusta, jotka on varustettu erityisesti yksin tulevien alaikäisten majoittamiseen. 6-18-vuotiaille henkilöille koulunkäynti on pakollista, ja turvapaikanhakijalapsille järjestetään erityisiä koulunkäyntiin valmistavia kursseja. Tätä nuoremmille järjestetään esikoulun tyyppistä toimintaa. Belgiassa on säädetty erityinen holhouslaki, joka velvoittaa viranomaisia ilmoittamaan jokaisesta yksin olevasta alaikäisestä holhoustoimelle, joka nimittää holhoojan ja jolla on tärkeä rooli alaikäisen avustamisessa. Holhoustoimi on Oikeusministeriön alainen, jotta holhoojien toiminta olisi riippumatonta maahanmuuttoviranomaisten toiminnasta. Holhoojat eivät ole juristeja, vaan holhoustoimen kouluttamia ja valvomia, yleensä vapaaehtoisia, kansalaisia, jotka saavat rahallista korvausta työstään.

Ihmiskaupan uhrit. Belgiassa on omaksuttu moniammatillinen lähestymistapa ihmiskaupan ja ihmissalakuljetuksen uhrien auttamiseksi. Auttamistyössä ovat mukana erikoistuneet hallintoviranomaiset, liittovaltion tuomioistuin, yleiset syyttäjät, kriminaalipolitiikan laitos, poliisi, työsuojelutarkastusvirasto, ulkoasiainministeriö, sisäasiainministeriön ulkomaalaisosasto sekä Mahdollisuuksien tasa-arvon ja rasismin vastaisen taistelun keskus. Nämä toimijat yhdessä muiden laitosten, keskusvirastojen ja asiaankuuluvien ministeriöiden osastojen kanssa kokoontuvat poikkihallinnolliseksi verkostoksi ihmiskauppaa ja ihmissalakuljetusta vastaan. Verkoston vastuulla on näitä kahta ilmiötä vastaan tarkoitettujen aloitteiden koordinaation varmistaminen, toiminnan tehokkuuden kriittinen arviointi sekä yhteistyö asiaan liittyvien suositusten ja ohjeiden alalla.

Saksa

Saksassa osavaltioilla on vastuu turvapaikanhakijoiden vastaanoton järjestämisestä. 

Majoitus. Turvapaikanhakija majoitetaan turvapaikkaprosessin ensimmäisten kolmen kuukauden ajaksi osavaltion vastaanottokeskukseen. Tämän jälkeen hakija majoitetaan toiseen paikalliseen osavaltion tai paikallishallinnon ylläpitämään vastaanottokeskukseen. Turvapaikanhakijalla on velvollisuus olla majoittuneena vastaanottokeskuksessa. Tästä velvollisuudesta voidaan poiketa hakijan terveydentilaan, yleiseen järjestykseen ja turvallisuuteen liittyvästä tai muusta pakottavasta syystä, turvapaikanhakijan humanitaariseen tilanteeseen liittyvät syyt mukaan luettuina.

Toimeentulotuki. Turvapaikanhakijalle myönnetään turvapaikanhakijoiden toimeentulosta annetun lain mukaisesti toimeentulotukea, jos hänellä ei ole tuloja tai varallisuutta. Hyödykkeinä (muun muassa majoitus, lämmitys, sähkö, kalusteet ja kodinkoneet) annettavalla toimeentulolla on aina etusija rahana maksettavaan toimeentulotukeen. Turvapaikanhakijoille annetaan myös maksusitoumusseteleitä sekä tietyn summan sisältäviä maksukortteja päivittäistavaroiden hankintaan. 

Turvapaikanhakijoille rahana maksettavan kuukausittaisen toimeentulon suuruus on perheen aikuisen osalta 184 €, alle kahdeksan vuotiaan osalta 112,48 € ja muiden perheenjäsenten osalta 158,50 €. Vastaanottokeskuksessa asuville turvapaikanhakijoille maksetaan kuukausittaista käyttörahaa, jonka suuruus on alle 15-vuotiaan osalta 20,45 € ja 15 vuotta täyttäneen osalta 40,90 €. Täydentävää toimeentulotukea voidaan myöntää esimerkiksi raskaana olevien erityismenojen, erityistarpeisten lasten ja vastasyntyneiden asumismenojen sekä koulutarvikkeista aiheutuvien menojen kattamiseen. Jos turvapaikkahakemus on vielä neljän vuoden kuluttua hakemuksen jättämisestä lainvoimaisesti ratkaisematta, turvapaikanhakijalle myönnetään toimeentulotukea samoin ehdoin kuin Saksan kansalaisille, jolloin rahana maksettavan toimeentulotulotuen määrä nousee turvapaikanhakijalle normaalisti maksettavan toimeentulon määrästä.

Opinto- ja työtoiminta. Turvapaikanhakijoiden oikeus koulutukseen, kielikoulutus mukaan luettuna, vaihtelee osavaltioittain. Turvapaikanhakijoille kuitenkin tarjotaan yleisesti erilaisia arkielämää tukevia aktiviteetteja yhteistyössä kuntien kanssa.

Terveyspalvelut. Turvapaikanhakijalla on oikeus välttämättömään sairaan- ja hammashoitoon. Muuta kuin akuuttia hoitoa vaativien terveyspalveluiden saamiselle on saatava sosiaaliviranomaisen lupa. Turvapaikanhakijalla on oikeus säännöllisiin terveystarkastuksiin sekä tarpeellisiin rokotuksiin. Alle kuusivuotiailla on oikeus lapsille suunnattuun lääkärin- ja hammaslääkärintarkastukseen, Raskaana oleville ja vastasyntyneiden äideille voidaan myöntää laajempi pääsy terveyspalveluihin. Jos turvapaikkahakemus on vielä neljän vuoden kuluttua hakemuksen jättämisestä lainvoimaisesti ratkaisematta, turvapaikanhakijalla on samantasoinen oikeus terveyspalveluin kuin Saksan kansalaisilla. Turvapaikanhakijalla on oikeus turvapaikanhakijalle myönnettäviin sosiaali- ja terveyspalveluihin kielteisen päätöksen jälkeenkin aina maasta poistumiseen saakka.

Alaikäiset. Joissakin osavaltioissa alaikäisillä turvapaikanhakijoilla on oppivelvollisuus ja joissakin osavaltioissa alaikäisillä on puolestaan mahdollisuus käydä vapaaehtoisesti koulua. 
Alle 16-vuotiaat alaikäiset yksintulleet turvapaikanhakijat majoitetaan lastensuojeluviranomaisen ylläpitämiin tai valvomiin vastaanottokeskuksiin. Useissa osavaltioissa myös jo 16 vuotta täyttäneillä ja sitä vanhemmilla alaikäisillä on mahdollisuus majoittua tällaiseen alaikäisyksikköön.
HUOM! IGC vastaus s. 174 asia esitetty toisin. 16 vuotta täyttäneillä yksintulleilla turvapaikanhakijoilla on itsenäinen puhevalta turvapaikkamenettelyssä. Muissa oikeudellisissa menettelyissä 16 vuotta täyttänyttä turvapaikanhakijaa edustaa hänelle määrätty edunvalvoja. Holhoustuomioistuin määrää alle 16-vuotiaalle yksin tulleelle turvapaikanhakijalle turvapaikkamenettelyä varten edunvalvojan. Edunvalvoja avustaa turvapaikanhakijaa turvapaikkamenettelyssä sen kaikissa vaiheissa koko menettelyn ajan. Edunvalvoja voi olla turvapaikanhakijan sukulainen, perheenjäsen tai paikallisen nuorisotoimen edustaja

Yksin tulleet alaikäiset asetetaan Saksassa Nuorison Hyvinvointitoimiston vastuulle. Toimiston vastuulla on nimittää laillinen holhooja tai huolehtija viipymättä. Holhooja päättää lapsen kanssa keskusteltuaan jätetäänkö turvapaikkahakemus vai ei. Holhooja voidaan nimittää myös 16- ja 17-vuotiaille.

Ranska

Ranskassa turvapaikanhakijoiden vastaanoton majoitus on valtion rahoittamaa ja pääasiassa kansalaisjärjestöjen ylläpitämää. Valtakunnallisesta ohjauksesta ja suunnittelusta vastaavat Valtakunnallinen ulkomaalaisten ja siirtolaisten vastaanottotoimisto (Agence national de l’accueil des étrangers et des migrations, ANAEM,) sekä Maahanmuuton, kotouttamisen, kansallisen identiteetin ja kehityksen ministeriö.

Majoitus. Turvapaikkamenettelyn aluksi hakijat majoitetaan järjestelykeskuksiin. Väliaikaisen (kuukauden tai kolmen kuukauden mittaisen) asuinpaikkaluvan saaneelle henkilölle pyritään tarjoamaan paikkaa vastaanotto-keskuksesta, jossa voi asua koko menettelyn ajan. Vastaanottokeskusten kapasiteetti ei ole viime vuosina ollut riittävä turvapaikanhakijoiden määriin nähden, joten vaihtoehtoista majoitusta voi joutua etsimään, viime kädessä jopa asunnottomien keskuksista, jotka majoittavat ihmisiä vain yhdeksi yöksi kerrallaan eivätkä tarjoa ruokia.

Toimeentulotuki. Toimeentulotukea (määräaikaistuki) maksetaan vain niille turvapaikanhakijoille, joille ei ole mahdollisuutta majoittua vastaanottokeskuksissa ja jotka eivät ole kieltäytyneet heille tarjotusta mahdollisuudesta sellaiseen. Toimeentulotuen edellytyksenä on lisäksi edellä mainittu väliaikainen asuinpaikkalupa sekä todistus kyvyttömyydestä huolehtia omasta toimeentulosta. Turvapaikanhakijoille myönnetty toimeentulotuki on noin 300 € kuukaudessa eikä siihen voi saada huoltajakorotusta. Aluehallinto- tai kunnallisviranomaiset voivat lisäksi myöntää ylimääräistä taloudellista tukea poikkeustapauksissa.

Opinto- ja työtoiminta. Aikuisille opetetaan vastaanottokeskuksissa ranskaa. Muu toiminta on vapaaehtoistyön varassa.

Terveyspalvelut. Sosiaali- ja terveyspalveluina rekisteröityneille turvapaikanhakijoille tarjotaan yleistä sairausvakuutusta, joka kattaa hakijan sekä hänen puolisonsa ja alaikäisten huollettaviensa kaikki lääke- ja sairaalakulut. Jos todistusta perhesiteistä ei ole, hakijan on tehtävä valaehtoinen ilmoitus, jotta myös puoliso ja lapset kuuluisivat vakuutuksen piiriin. Ennen sairausvakuutuksen voimassaolon alkamista turvapaikanhakijoilla on pääsy ensiapuun, jonka määräämät lääkkeet ovat ilmaisia. Ranskassa on myös erinäisiä kansalaisjärjestöjä, jotka tarjoavat hammas- ja silmälääketieteellistä sekä psykologista apua niille turvapaikanhakijoille, joilla ei ole sairausvakuutusta. Paikalliset terveysviranomaiset tarjoavat yleensä terveys- ja sosiaalipalveluja lapsille ja äideille ilman vakuutusta. Yli kolme kuukautta Ranskassa oleskelleet turvapaikanhakijat, joiden hakemus käsitellään nopeutetussa menettelyssä, voivat hakea valtion terveydenhoitoavustusta.

Alaikäiset. Yli 3-vuotiaat turvapaikanhakijoiden lapset voivat päästä kouluun, kun taas 6-16-vuotiaille lapsille koulunkäynti on pakollista ja ilmaista. Päästäkseen kouluun turvapaikanhakijoiden tulee esittää todistus kotiosoitteesta, perhesiteistä lapsiin sekä lapsen saamista pakollisista rokotteista. Myös toisen asteen opetukseen osallistuminen on mahdollista. Ranskassa yleinen syyttäjä nimittää, saatuaan tiedon muilta viranomaisilta, yksin tulleelle alaikäiselle tilapäisen asiainhoitajan, joka neuvoo ja edustaa lasta hallinnollisissa ja oikeudellisissa menettelyissä. Tilapäinen asiainhoitaja edustaa lasta, kunnes hänelle määrätään holhooja. Suurimmalle osalle yksin tulleista alaikäisistä nimitetään ammattiholhooja, mutta holhous voidaan määrätä myös mahdollisille sukulaisille. Alaikäisen vanhempien suostumuksella on myös mahdollista siirtää vanhempainvastuu muille (luonnollisille tai oikeus-) henkilöille, mutta tätä tapahtuu harvoin.

Yhdistynyt kuningaskunta

Yhdistyneessä kuningaskunnassa turvapaikanhakijoiden vastaanotto kuuluu sisäasiainministeriön alaisen maahanmuuttoviranomaisen, The UK Border Agencyn, vastuulle. 

Majoitus. Vailla majoitusta olevalle turvapaikanhakijalle osoitetaan asunto yleensä pääkaupungin ulkopuolelta, ellei asuminen pääkaupungissa tai sen läheisyydessä ole välttämätöntä esimerkiksi terveydenhoidollisista syistä. Turvapaikanhakija voi asua myös yksityismajoituksessa. Tällöin turvapaikanhakijalla on asumisen ajan ilmoittautumis-velvollisuus, joka voidaan toteuttaa perinteisellä viranomaiselle ilmoittautumisen sijaan myös teknisin välinein tapahtuvana elektronisena valvontana.

Toimeentulotuki. Maahanmuuttoviranomainen voi hakemuksesta maksaa varattomalle turvapaikanhakijalle toimeentulotukea. Tuen määrä yksin asuvalle aikuiselle on ilmaisen majoituksen lisäksi 186,26 € kuukaudessa.. Täydentävää toimeentulotukea voidaan maksaa raskaana oleville sekä alle kolmen vuoden ikäisten lasten äideille sekä kertakorvaus lapsen syntyessä.
Jos kielteisestä oleskelulupapäätöksestä valitetaan, toimeentulotukea maksetaan hakemuksen lainvoimaiseen ratkaisuun saakka. Jos kielteisestä päätöksestä ei valiteta, toimeentulotuen maksaminen ja oikeus ilmaiseen asumiseen lakkaavat 21 päivän kuluttua kielteisen päätöksen antamisen jälkeen. Ne turvapaikanhakijat, joilla on alaikäisiä huollettavia saavat toimeentulotukea maasta poistumiseensa saakka. Samanlaiseen toimeentulotuen jatkumiseen kielteisen päätöksen jälkeen ovat oikeutettuja lapset sekä haavoittuvassa asemassa olevat aikuiset. 

Kielteisen oleskelulupapäätöksen saaneiden turvapaikanhakijoiden oletetaan poistuvan maasta omaehtoisesti. Varattomille turvapaikanhakijoille voidaan edelleen hakemuksesta myöntää viikoittaista toimeentulotukea maksusitoumussetelin muodossa sekä ilmainen asuminen, jos he voivat esittää laillisen esteen maasta poistumiselleen tai selvitystä omaehtoisen maasta poistumisen edistymisestä.
Avustetun henkilön tulee allekirjoittaa sopimus, jossa hän lupaa noudattaa tiettyjä sääntöjä, kuten asua osoitetussa majoituksessa ja raportoida kaikista olosuhdemuutoksista.

Opinto- ja työtoiminta. Turvapaikanhakijoille ei ole tarjolla erityisiä kursseja tai aktiviteetteja. Täysi-ikäisiä turvapaikanhakijoita pidetään koulutuksen suhteen ulkomaalaisina opiskelijoina ja heidän tulee pääsääntöisesti maksaa kaikki opiskelusta aiheutuvat kulut. Joissakin tapauksissa turvapaikanhakijat voivat kuitenkin saada rahoitusta esimerkiksi englannin kielen kursseihin.

Terveydenhuolto. Turvapaikanhakijalla on oikeus julkisen terveydenhuollon palveluihin. Tämän lisäksi voidaan toimeentulotuen varassa oleville turvapaikanhakijoille tarjota ilmaisia hammashuollon palveluja ja hakemuksesta muille turvapaikanhakijoille vähävaraisuuden perusteella. Kielteisen oleskelulupapäätöksen saaneilla turvapaikanhakijoilla on oikeus ainoastaan välttämättömiin terveyspalveluihin. Muuta terveydenhoitoa voidaan antaa hoitolaitoksen harkinnan mukaisesti.

Alaikäiset. 5–16-vuotiaat turvapaikanhakijalapset ovat oikeutettuja saamaan samaa perusopetusta kuin samanikäisillä britannialaisilla. 16–18-vuotiaat saavat tarvittaessa rahoitusta opintoihinsa samoin ehdoin kuin kansalaiset. Paikallisilla lastensuojeluviranomaisilla (The Local Authority Children´s Services Departments) on velvollisuus turvata yksintulleiden alaikäisten turvapaikanhakijoiden hyvinvointi. Tarveharkintaiseen hyvinvoinnin turvaamiseen kuuluu mm. majoituksesta huolehtiminen. Turvapaikanhakijoille neuvontaa antavalla järjestöllä The British Refugee Councililla on merkittävä rooli alaikäisen yksintulleen turvapaikanhakijan avustamisessa, vaikkakaan järjestö ei tarjoa hakijoille oikeudellista apua. Alaikäisellä yksintulleella turvapaikanhakijalla on oltava turvapaikkapuhuttelussa mukanaan aikuinen, johon lapsi luottaa. Tämä voi olla esimerkiksi oikeudellinen avustaja, sosiaalityöntekijä, sukulainen, lääkäri, kirkon työntekijä, opettaja taikka hyväntekeväisyysjärjestön tai Punaisen Ristin edustaja.

Yhdistynyt Kuningaskunta ei tällä hetkellä tarjoa alaikäisille turvapaikanhakijoille laillista huoltajaa. Heidän hyvinvointinsa ja turvallisuutensa ovat paikallisten viranomaisten vastuulla (sama järjestely kuin Britannian kansalaisilla). Lisätukea tähän tarjoaa Refugee Councilin lapsilautakunta.
Turvapaikkahakemuksen käsittelyprosessiin on alaikäiselle tarjottava oikeusapua.

Sveitsi

Sveitsissä turvapaikkahakemusten tutkimisesta sekä turvapaikka-, oleskelulupa- ja maasta poistamispäätöksistä on vastuussa Liittovaltion siirtolaisuusvirasto. 

Majoitus. Turvapaikka-hakemukset jätetään rekisteröintikeskuksiin, joissa suurin osa hakijoista myös majoitetaan. Jos turvapaikkahakemusta ei saada käsiteltyä kohtuullisessa ajassa, hakija osoitetaan johonkin kantoneista ja majoitetaan sen alueelle. Suurin osa kantoneista majoittaa turvapaikanhakijat aluksi vastaanottokeskuksiin ja menettelyn myöhemmissä vaiheissa yksityismajoitukseen. Samaan perheen jäsenet pyritään sijoittamaan saman kantonin alueelle.

Toimeentulotuki. Sveitsin liittotasavallan perustuslain 115 §:n mukaan kantonit ovat vastuussa sosiaaliavustusten tarjoamisesta kelle tahansa tarpeessa olevalle ihmiselle. Erityisesti turvapaikanhakijoiden tukemisesta säädetään turvapaikkalain 80–95 §:ssä, kantonien sosiaalihuoltolaeissa, sekä asiasta vastaavan keskusviranomaisen suosituksissa. Kantonit valvovat turvapaikanhakijoille myönnetyn taloudellisen tuen jakamista, joka voidaan delegoida yhteisöille, sosiaalijärjestöille tai liike-elämälle. Liittovaltio korvaa kantoneille sosiaaliavustuksesta aiheutuneet menot. Sveitsin perustuslaki takaa, että vähimmäistoimeentulo on tarjottava kenelle tahansa tarpeessa olevalle. Vähimmäistoimeentulon tulee kattaa sellaiset tarpeet kuten ruoka, suoja, vaatteet ja perusterveydenhuolto. Kaikki sosiaaliavustuksiin tehtävät vähennykset tulee tehdä lainmukaisesti, niiden tulee olla perusteltavissa yleisellä edulla ja kohtuullisuuden periaatteella. Turvapaikanhakijoille maksettava sosiaaliavustus on pienempi kuin Sveitsin kansalaisille, pakolaisille ja asumisluvan saanneille henkilöille maksettava. Tietyt kriteerit täyttävät turvapaikanhakijat voivat saada vanhuus-, vammais- tai työttömyyseläkkeen sekä sairausvakuutuksen. Sosiaaliavustus voidaan maksaa käteisenä tai luontoisetuina. Kielteisen päätöksen saaneet turvapaikanhakijat eivät pääsääntöisesti ole oikeutettuja yhteiskunnan tarjoamiin tukiin, mutta perustuslain mukaan heille on taattava vähimmäistoimeentulo mukaan lukien ensihoito hätätapauksissa.

Terveydenhuolto. Sveitsin lain mukaan jokaisella Sveitsissä asuvalla henkilöllä tulee olla sairausvakuutus, jonka perusmuoto on sama kaikille, myös turvapaikanhakijoille. Perusmuotoinen sairausvakuutus kattaa sairaudet, onnettomuudet sekä synnytyksestä aiheutuvat kulut. Onnettomuudet korvataan vain, jos henkilöllä ei ole mitään muuta vakuutusta. Perusmuotoiseen sairausvakuutukseen on sisällytetty myös joitakin ehkäiseviä ehtoja.

Alaikäiset. Alaikäiselle turvapaikanhakijalle osoitetaan edustaja, joka vastuussa lapsen edun varmistamisesta turvapaikkamenettelyssä. Alaikäistä haastateltaessa siirtolaisuusvirasto ottaa huomioon lapsen iän ja kehitystason ja soveltaa haastattelumenetelmiä niiden mukaan. Haastattelun tekevät virkailijat voivat pyytää apua muilta asiantuntijoilta, esimerkiksi psykologeilta tai juristeilta, jotka ovat kouluttautuneet lapsen tarpeiden palvelemiseen.
Turvapaikanhakijoista alle 16-vuotiaat ovat oikeutettuja ilmaiseen koulunkäyntiin.

2.3 Nykytilan arviointi

3 Esityksen tavoitteet ja keskeiset ehdotukset

4 Esityksen vaikutukset

5 Asian valmistelu

6 Riippuvuus muista esityksistä

	

	

LIITTEET	

JAKELU	

TIEDOKSI