Lausunto
						Dro 2105/90/2010

						5.8.2010	
Erja Horttanainen					

Sisäasiainministeriö
PL 26
00023 Valtioneuvosto

Lausuntopyyntönne 24.6.2010 SM77:00/2009

Hallituksen esitys Eduskunnalle laiksi kansainvälistä suojelua hakevan 
vastaanotosta

Sisäasiainministeriö on pyytänyt Suomen Kuntaliitolta lausuntoa hallituksen esityksen luonnoksesta laiksi kansainvälistä suojelua hakevan vastaanotosta.

Kansainvälistä suojelua hakevan vastaanotosta annetun lain tarkoituksena olisi turvata kansainvälistä suojelua hakevan, tilapäistä suojelua saavan ja ihmiskaupan uhrin toimeentulo ja huolenpito. Vastaanottoa koskevaa sääntelyä selkeytettäisiin säätämällä kotouttamisesta ja kansainvälistä suojelua hakevan vastaanotosta eri laeissa.

Kuntaliiton näkemyksen mukaan maahanmuuttajien kotouttamisesta ja turvapaikanhakijoiden vastaanotosta annetun lain kokonaisuudistus on tarpeellinen. Nykyisen lain selkeyttäminen on tärkeää. Kuntaliitto pitää tarkoituksenmukaisena ja kannatettavana sitä, että nykyisenkaltaisen kotouttamislain sijasta säädetään kaksi erillistä lakia. Maahanmuuttajien kotouttamista ja kansainvälistä suojelua hakevien vastaanottoa koskevat säännökset on syytä koota eri lakeihin.

Useimpien kuntia koskevien säännösten on tarkoitus sisältyä lakiin kotoutumisen edistämisestä. Kuntaliitto on antanut sisäasiainministeriölle lausunnon tätä lakia koskevasta hallituksen esityksen luonnoksesta.  Kansainvälistä suojelua hakevan vastaanottoa koskevaan lakiluonnokseen sisältyy eräitä säännöksiä, jotka vaikuttavat kuntien toimintaan.

11 § Vastaanotto laajamittaisen maahantulon yhteydessä

Lain 11 §:n 2 momentin mukaan sisäasiainministeriö voisi määrätä elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen sopimaan varautumissuunnitelman laatimisesta kunnan kanssa vastaanoton järjestämiseksi laajamittaisen maahantulon yhteydessä. Pykälän 3 momentin mukaan varautumissuunnitelman tehneiden kuntien tai kuntien, joihin maahan tulleiden ulkomaalaisten sijoittaminen olosuhteet huomioon ottaen on muutoin perusteltua, olisi perustettava ja ylläpidettävä tarpeellinen määrä järjestelykeskuksia ja vastaanottokeskuksia tehtyään Maahanmuuttoviraston kanssa asianomaisen sopimuksen.  Kunnat voitaisiin tarvittaessa nimetä valtioneuvoston asetuksella. Lainkohdan perusteluissa todetaan, että varautumissuunnitelmassa selvitettäisiin järjestelykeskuksiin käytettävissä olevat tilat, maahantulijoiden välttämättömän toimeentulon ja huolenpidon järjestäminen, henkilöstön hankkiminen ja muu toiminnan organisointi. Lainkohdan perusteluissa todetaan lisäksi, että suunnittelu ja toiminnan organisointi tehtäisiin yhteistyössä aluehallintoviranomaisen kanssa.

Laajamittaista maahantuloa koskevaa säännöstä on tarpeen täsmentää niin, että kunnan ja valtion toimivaltajako on selkeä. On välttämätöntä, että tällaisessa kriisitilanteessa erityisesti toiminnan organisointi ja maahantulijoiden toimeentulon ja huolenpidon järjestäminen on valtion vastuulla. Kunnilla ei myöskään ole henkilöresursseja osoitettavaksi ko. tehtäviin. Kunnan vastuulle kuuluisi lähinnä asianmukaisten tilojen luovuttaminen käyttöön. 

Laajamittaisen maahanmuuton yhteydessä ulkomaalaisia tulisi todennäköisesti useaan kuntaan yhtä aikaa. Tulijoiden vastaanotto pitäisi hoitaa keskitetysti.

11 §:ssä olisi syytä erikseen todeta, että kunnille korvataan kaikki laajamittaiseen maahantuloon liittyvät valmistautumis- ja ylläpitokustannukset.

13 § Vastaanottopalvelujen saajat

13 §:n 3 momentin mukaan kansainvälistä suojelua hakevalle, joka on Euroopan unionin jäsenvaltion taikka Islannin, Liechtensteinin, Norjan tai Sveitsin kansalainen, annetaan vastaanottopalveluja vain siihen saakka, kun hän on saanut tiedoksi Maahanmuuttoviraston kielteisen päätöksen kansainvälistä suojelua koskevaan hakemukseensa. 

Kysymys unionin kansalaisen ja häneen rinnastettavan henkilön oikeudesta saada vastaanottopalveluja oli esillä kotouttamislain 3 ja 19 c §:n muuttamista koskevan esityksen yhteydessä. Kuntaliitto vastusti ehdotettua muutosta. Esityksessä ei otettu huomioon sitä, mitä kielteisen päätöksen saaneille turvapaikanhakijoille tapahtuu sen jälkeen, kun heidät on poistettu vastaanottokeskuksesta. Turvapaikanhakijoiden voidaan olettaa tulevan kuntien sosiaalitoimen asiakkaiksi. Tähän näkökohtaan kiinnitettiin huomiota myös eduskuntakäsittelyn aikana.  Asiaan liittyviä ongelmia ei ole lainkaan käsitelty kansainvälistä suojelua hakevan vastaanotosta annetun lain 13 §:n perusteluissa. 
Kuntaliitto ei pidä tätä säännöstä kannatettavana. 

22 § Terveydenhuoltopalvelut

Lain 22 §:ssä on tarkoitus tarkentaa kansainvälistä suojelua hakevien terveydenhuoltopalveluja koskevia säännöksiä. Voimassa olevan lain käsite ”välttämättömät terveyspalvelut” korvattaisiin viittauksilla kansanterveyslain ja erikoissairaanhoitolain kiireellistä hoitoa koskeviin pykäliin. Näissä säännöksissä oikeutta päästä hoitoon ei ole sidottu kotikuntaan. Lakiesityksen 22 §:n 2 momentin mukaan tilapäistä suojelua saavalla ja haavoittuvassa asemassa olevalla henkilöllä olisi oikeus terveydenhuoltopalveluihin samoin perustein kuin henkilöllä, jolla on kotikuntalaissa tarkoitettu kotikunta Suomessa.

Edellä mainituissa kansanterveyslain ja erikoissairaanhoitolain pykälissä säädetään kunnan velvollisuudesta järjestää tarvittava hoito, ja 2 momentin tapauksissa oikeus terveydenhuoltopalveluihin rinnastetaan kotikunnan omaavien henkilöiden oikeuteen saada hoitoa.  Kun kysymyksessä ovat kansainvälistä suojelua hakeneiden vastaanoton piirissä olevat henkilöt, velvollisuus järjestää tarvittava hoito kuuluu vastaanottokeskukselle. Pykälään tulee lisätä säännös, jonka mukaan vastuu terveydenhuoltopalvelujen järjestämisestä ja niiden kustannuksista on vastaanottokeskuksella. 

3 § ja 29 -34 § Ihmiskaupan uhrien auttaminen

Lakiesityksen perusteluissa todetaan, että ihmiskaupan uhrien auttamista koskevat säännökset otetaan lakiin voimassa olevasta kotouttamislaista sellaisenaan. Niihin liittyviä muutostarpeita selvitetään erillisessä hankkeessa. Kuntaliiton näkemyksen mukaan olisi syytä kiinnittää huomiota erityisesti siihen, että ihmiskaupan uhri pysyy hänelle suunnitellun palvelu- ja tukitoimijärjestelmän piirissä tarvittavan kauan riippumatta siitä, missä vaiheessa henkilö saa kotikunnan. Auttamisjärjestelmän tulee perustua ihmiskaupan uhrin tarpeisiin eikä hallintojärjestelmän rajoihin.

SUOMEN KUNTALIITTO

Timo Kietäväinen			Keijo Sahrman
varatoimitusjohtaja			johtaja, alue- ja elinkeinokehitys

				eh/HEkvsuojeluvastotto