6.8.2010	SM077:00/2009

Sisäasiainministeriö
Maahanmuutto-osasto

LAUSUNTO hallituksen esitykseksi kansainvälistä suojelua hakevan vastaanotosta annetuksi laiksi

Sisäasiainministeriön maahanmuutto-osasto on 24.6.2010 päivätyllä kirjeellä pyytänyt sisäasiainministeriön oikeusyksiköltä lausuntoa otsikossa mainitusta hallituksen esitysluonnoksesta.

Esitysluonnoksen 24.6.2010 mukaan ehdotetaan säädettäväksi uusi kansainvälistä suojelua hakevan vastaanotosta annettu laki (jäljempänä vastaanottolaki). Lailla on tarkoitus turvata kansainvälistä suojelua hakevan, tilapäistä suojelua saavan ja ihmiskaupan uhrin toimeentulo ja huolenpito. 

Tavoitteena on selkeä ja yksiselitteinen säädös, joka edistäisi vastaanottopalvelujen yhdenmukaisuutta. Laissa olisi säännökset viranomaisten toimivallasta, kustannusten korvaamisesta, vastaanotto- ja järjestelykeskuksista, vastaanottopalveluista, ihmiskaupan uhrien auttamisesta, ilman huoltajaa olevien alaikäisten edustamisesta, henkilörekistereistä sekä oikeusturvasta.

Sisällöllisesti vastaanottoa koskeva säännökset on tarkoitus säilyttää pääosin ennallaan. Merkittävin esitettävä muutos olisi kansainvälistä suojelua hakeville ja tilapäistä suojelua saaville maksettavan taloudellisen tuen irrottaminen toimeentulotukijärjestelmästä. Lakiin ehdotetaan myös useita täsmennyksiä. 

Lain olisi tarkoitus tulla voimaan 1.9.2011.

Sisäasiainministeriön oikeusyksikkö lausuu asiassa maahanmuutto-osastolle seuraavaa:

Hallituksen esitysluonnoksen mukaan lakiesityksen valmisteluaikataulu on ollut vaativa. Tämä on johtunut siitä, että vastaanottolaki on valmisteltu siten, että se annettaisiin eduskunnalle samanaikaisesti kotouttamista koskevan lakiesityksen kanssa. Tästä syystä luonnoksessa ei ole voitu ottaa kaikkia esillä olleita muutosehdotuksia huomioon, vaan ihmiskaupan uhrien auttamiseen liittyviä muutostarpeita selvitetään erillisessä hankkeessa. Myös ilman huoltajaa olevien alaikäisten vastaanoton siirtämistä lastensuojeluviranomaisten vastuulle ei ole ollut mahdollisuutta selvittää tässä yhteydessä.

Oikeusyksikön näkemyksen mukaan oikeusjärjestyksen asianomaista elämänaluetta koskevan sääntelyn koherenssi kärsii, jos elämänaluetta koskevaa kokonaisuudistusta – sen tarkoitusperästä huolimatta – ei käsitellä aikataulusyistä laajasti yhtenä kokonaisuutena.

Valmistelun kiire ilmenee myös siten, että yleisperusteluissa on samojen asioiden toistoa. Yksityiskohtaisissa perusteluissa toistetaan useassa kohden vain säännöksen sanamuoto. Säännösten ymmärrettävyyden kannalta olisi parempi, jos yksityiskohtaisista perusteluista kävisi ilmi, mitkä ehdotetuista säännöksistä vastaavat voimassa olevaa lakia ja missä kohden on esitetty muutoksia. 

Oikeusyksikön näkemyksen mukaan myös vaikutusten arviointia koskeva jakso on suppeahko, mikä sekin on kireästä valmisteluaikataulusta johtuva luonnollinen seuraus.

Lukuun ”Suhde perustuslakiin ja säätämisjärjestys” on koottu esityksen kannalta keskeiset perustuslaista johtuvat seikat, joista muutamia käsitellään myös säännösten perusteluissa. Oikeusyksikön näkemyksen mukaan luonnoksessa esitetty täyttää valtiosääntöoikeudelliset minimivaatimukset. Luonnokseen sisältyy perusoikeusjännitteitä, jotka on esityksen mukaisesti syytä saattaa eduskunnan perustuslakivaliokunnan arvioitaviksi. 

Yksityisten säännösten osalta oikeusyksikkö nostaa esille kysymyksen esityksen 4 ja 41 §:n 3 momentin tarpeellisuudesta. Säännöksissä mainitut yleislait tulevat joka tapauksessa sovellettaviksi, ellei laissa toisin säädetä. 

Lakiesityksen 7 §:ssä säädetään, että sisäasiainministeriö vahvistaa ilman huoltajaa olevan alaikäisen edustajan palkkion ja edustamisesta aiheutuvien kulujen perusteet. Sen lisäksi valtioneuvoston asetuksella voitaisiin antaa tarkempia säännöksiä kustannusten korvaamisesta ja palkkion maksamisesta. Oikeusyksikön näkemyksen mukaan sääntelytekniikka jättää jossain määrin epäselväksi sen, mistä sisäasiainministeriön päättää (ministeriön asetuksella?) ja mistä valtioneuvosto. 

Esityksen 48 §:n 1 momentissa säädetään tietojen luovuttamisesta eräille viranomaisille, jos tiedot ovat viranomaisten lakisääteisten tehtävien suorittamiseksi tarpeen. Koska säännöksessä tarkoitetaan viranomaisten toiminnan julkisuudesta annetun lain 24 §:n mukaan salassa pidettäviä, yksilöimättömiä tietoja, säännös on tarpeen muotoilla siten, että tiedot ovat viranomaisten tehtävien suorittamiseksi välttämättömiä. 

Tärkeää on lopuksi huomata se, että 53 §:ssä esitettyä valituskieltoa ei ole perusteltu mitenkään. Perusteluista voisi olla mainita myös säätämisjärjestysosiossa.

Lainsäädäntöjohtaja	Kimmo Hakonen

Neuvotteleva virkamies 	Kimmo Kiiski

JAKELU		Sisäasiainministeriö, maahanmuutto-osasto
		hare@intermin.fi
		maahanmuutto-osasto@intermin.fi