HELSINGIN KÄRÄJÄOIKEUS				
Porkkalankatu 13
00180 Helsinki
*010 36 44200
						5.9.2005

Oikeusministeriö

Asia	Helsingin käräjäoikeuden lausunto oikeudenkäynnin julkisuus yleisissä tuomioistuimissa työryhmän mietinnöstä 2005:7 ja siihen sisältyvästä ehdotuksesta laiksi oikeudenkäynnin julkisuudesta yleisissä tuomioistuimissa.

Viite	Lausuntopyyntö 22.6.2005, OM 24/41/2004, OM 38/41/2002

	Helsingin käräjäoikeus esittää kunnioittavasti pyydettynä lausuntonaan seuraavaa:

1. Lausunnon rajaus	Helsingin käräjäoikeuden lausuntoa on pyydetty työryhmämietinnöistä 2005:7 Oikeudenkäynnin julkisuus yleisissä tuomioistuimissa ja 2005:6 Oikeudenkäynnin julkisuus hallintotuomioistuimissa. Käräjäoikeus on rajannut lausuntonsa koskemaan vain ensiksi mainittua mietintöä.  

2. Ehdotuksen yleistavoitteet

	Esityksen tavoitteena on lisätä oikeudenkäynnin avoimuutta ja julkisuutta yleensä sekä parantaa lainkäytön läpinäkyvyyttä yleisissä tuomioistuimissa. Tavoitteena on myös parantaa tuomioistuimien mahdollisuuksia tapauskohtaisen harkinnan perusteella ottaa aikaisempaa monipuolisemmin ja joustavammin oikeudenkäynnissä huomioon sekä oikeudenkäynnin julkisuus, yksityiselämän suoja että muut oikeudenkäynnin julkisuuden toteuttamiseen vaikuttavat seikat. Lisäksi tavoitteena on selkeyttää oikeudenkäynnin julkisuutta koskevaa lainsäädäntöä helpommin hahmotettavaksi. 

	Käräjäoikeus pitää asetettuja tavoitteita oikeina. Kuten mietinnössäkin todetaan on voimassa olevan oikeudenkäynnin julkisuudesta annetun lain ja viranomaisten toiminnan julkisuudesta annetun lain välinen suhde käytännössä osoittautunut vaikeaselkoiseksi. Kun ehdotuksen mukaan oikeudenkäynnin julkisuuslakiin tukisi omat oikeudenkäyntiasiakirjoja koskevat salassapitosäännökset olisi se omiaan yhtenäistämään käytäntöä ja lisäämään huomattavaksi oikeudenkäynnin julkisuusperiaatteen ulottumista myös kirjallisesti käytävään oikeudenkäyntiin.

3. Yleiset säännökset	Ehdotuksen 1 §:ssä säädetään oikeudenkäynnin julkisuusperiaatteesta, jonka mukaan sekä oikeudenkäynti että oikeudenkäyntiasiakirjat ovat lähtökohtaisesti julkisia. Ehdotettu sääntelytapa selkeyttää tilannetta ja parantaa oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin toteutumisen edellytyksiä.

	Käräjäoikeus pitää hyvänä myös sitä, että ehdotuksessa oikeudenkäynnin julkisuuslaki on suhteessa viranomaisten toiminnan julkisuudesta annettuun lakiin asetettu erityislain asemaan. 

4. Perustietojen julkisuus		
	Ehdotuksen 2 luvun säännökset oikeudenkäyntiä koskevien perustietojen julkisuudesta eivät aiheuta suuria muutoksia vallitsevaan käytäntöön, mutta diaarijulkisuuden ulottaminen koskemaan asian käsittelyn vaiheita on omiaan lisäämään oikeudenkäyntimenettelyn läpinäkyvyyttä. 

	Ehdotuksen perustelujen mukaan pakkokeinoasian yksilöity laatu ei olisi riittävä vielä silloin, kun ilmoitettaisiin, mistä pakkokeinosta on kysymys. Asian yksilöinti edellyttäisi lisäksi, että ilmoitettaisiin pakkokeinovaatimuksen perusteena oleva rikos tai rikosnimike. 

	Pakkokeinoasioissa jutun tutkinta on useimmiten alkuvaiheessa, eikä pakkokeinoasia välttämättä edes johda syyteasian käsittelyyn. Pakkokeinoasia voidaan 18 §:n mukaan käsitellä yleisön läsnä olematta joko epäillyn tai vaatimuksen esittäjän pyynnöstä.  Pakkokeinoistunnossa esitetyn rikosnimikkeen käsitteleminen oikeudenkäyntiä koskevana julkisena perustietona on ennenaikaista, ja siitä saattaisi aiheutua epäillylle kohtuutonta haittaa ja kärsimystä. Tältä osin tiedon julkisuus tulisi jättää tapauskohtaisesti tuomioistuimen harkintaan. 

5. Oikeudenkäyntiasiakirjan julkisuus

	Käräjäoikeus hyväksyy ehdotuksessa omaksutun kannan, että oikeudenkäyntiasiakirja rikosasiassa  tulee julkiseksi pääsääntöisesti myöhemmin kuin muissa asioissa. Ehdotus vastaa nykytilaa.

	Ehdotuksen 9 §:n 2 momentissa on säädetty mahdollisuudesta lykätä eräiden oikeudenkäyntiasiakirjojen julkiseksi tulemista. Lykkääminen olisi mahdollista mikäli oikeudenkäyntiasiakirjan julkiseksi tuleminen todennäköisesti aiheuttaisi asiaan osalliselle lisävahinkoa tai kärsimystä suhteessa siihen, että asia tulee julkiseksi myöhemmin eikä julkiseksi tulemiselle ole painavaa syytä. Ehdotuksessa tarkoitetun intressivertailun tekeminen ei ole ongelmatonta. Toisaalta on hyvä, että säännös antaa tuomioistuimelle tapauskohtaista harkintavaltaa.

	Käräjäoikeus kiinnittää huomiota 9 §:n terminologiaan ja epätarkkuuteen. Pykälän 1 momentin 1 kohdassa säädetään rikosasian osalta: ...”kun asia on ollut esillä tuomioistuimen istunnossa..”. Pykälän 2 momentissa, joka koskee niin rikos- kuin riita-asiaakin, säädetään: “..viimeistään asian suullisessa käsittelyssä..” . Istunnosta tai käsittelystä tulisi systemaattisesti käyttää samaa termiä. Pykälän 2 momentin mukaan oikeudenkäyntiasiakirjan julkiseksi tuloa voidaan myöhentää suulliseen käsittelyyn asti ja kuitenkin 1 kohdan mukaan rikosasiassa sanottu hetki on pääsääntö. Myös aikamuodot “on ollut istunnossa” ja “viimeistään käsittelyssä” tulisi määritellä yhtenevästi. Sama kysymys kertaantuu 18 §:n 2 momentissa, jossa julkiseksitulohetki on määritelty: “..enintään syyteasian käsittelyyn asti..” Mietinnön perustelut eivät selvennä asiaa. Säädöstekstin terminologian tulisi olla yhdenmukainen ja selvä.

	Käräjäoikeuden mielestä 9 §: 1 momentin 1 kohdassa tulisi käyttää termiä  “suullisessa käsittelyssä” ja 2 momentissa termiä “viimeistään asian pääkäsittelyssä “. Myös 18 §:n 2 momentissa tulisi käyttä termiä      pääkäsittelyssä. On tärkeää, että oikeudenkäyntiasiakirjan julkiseksi tulemisen ajankohta voidaan tarvittaessa myöhentää pääkäsittelyyn asti, jotta tuomioistuimella on mahdollisuus päättää tarvittaessa asiakirjojen salassapidosta. Valmisteluistunnossa ei useinkaan ole vielä mahdollisuutta pohtia kaikkien oikeudenkäyntiasiakirjojen julkisuutta, mutta asianosaisia voitaisiin myös tästä kysymyksestä kuulla. Rikosasiassa esitutkintapöytäkirja  voi tulla oikeudenkäyntiaineistoksi vasta käsittelyn myöhemmässä vaiheessa.
 
6. Suullisen käsittelyn julkisuus

	Ehdotuksen pääperiaatteena on suullisen käsittelyn julkisuus. Ehdotuksen 14 §:ssä oleva luettelo suljetun käsittelyn edellytyksistä on tyhjentävä. Sanotun pykälän 2 kohdassa on asetettu edellytykseksi suljetun käsittelyn pitämiselle, että asiassa esitetään arkaluonteisia tietoja henkilön yksityelämään, terveydentilaan, vammaisuuteen tai sosiaalihuoltoon liittyvistä seikoista. Ehdotetusta säädöstekstistä on vuoden 2002 oikeudenkäynnin julkisuustoimikunnan ehdotukseen verrattuna poistettu määritelmä tietojen erityisestä arkaluoteisuudesta. Käräjäoikeus pitää ratkaisua oikeana, koska se lisää tuomioistuimen harkintavaltaa ja mahdollisuuksia huolehtia yksityiselämän suojan toteutumisesta esimerkiksi perheoikeudellisissa asioissa. 

	Voimassa olevassa oikeudenkäynnin julkisuudesta annetussa laissa on säädetty, että valokuvaaminen, nauhoittaminen sekä kuvan ja äänen muu tallentaminen ja siirtäminen teknisin menetelmin on istuntohuoneessa sallittu puheenjohtajan luvalla. Ehdotuksen perustelujen mukaan tätä lähtökohtaa on edelleen pidettävä hyväksyttävänä ja puheenjohtajan asiana olisi edelleen päättää siitä, miten käsittelyä voidaan taltioida. Ehdotuksen 17 §:n sanamuodon mukaan lupa suullisen käsittelyn taltioimiseen oikeussalissa ennen asian  käsittelyn alkua ja tuomioistuimen ratkaisua julistettaessa tulee myöntää ja  voidaan evätä vain, mikäli sanotussa lainkohdassa luetellut lupaedellytykset täyttyvät.

	Käräjäoikeus yhtyy ehdotuksen perusteluihin, ettei nykyistä käytäntöä tulisi muuttaa.Tuomion julistamisen kuvaaminen ei ole suotavaa. Tilanteeseen liittyy asianosaisten mahdollisesti voimakkaitakin tunnetiloja, jotka kuuluvat yksityisyyden suojan ydinalueille. Tuomion julistamisen taltiointi ei ole sopusoinnussa ehdotuksen 24 §:n periaatteeseen, että asianosaisen tulisi saada ratkaisun sisällöstä tieto ennen tiedon antamista julkisuuteen. Suurta yleistä mielenkiintoa herättävissä tai yhteiskunnallisesti merkittävissä asioissa tuomio annetaan pääsääntöisesti käräjäoikeuden kansliassa.

	Ehdotuksen 17 §:n 2 momentin mukaan käsittelyn tallentaminen myös muilta osin olisi sallittua joissakin tilanteissa. Käräjäoikeuden mielestä tallentamista ei tulisi muilta osin sallia. Esimerkiksi asianosaisen tai todistajan kertomuksen tallentaminen ja esittäminen julkisuudessa asian vielä ollessa kesken voi vaikuttaa myöhemmin asiassa kuultavien kertomusten asiasisältöön eikä vain suullisen käsittelyn häiriöttömään kulkuun.   

	Käräjäoikeus pitää ristiriitaisena sitä, että tuomioistuimen 16 §:n mukainen harkintavalta rajoittaa yleisön läsnäoloa on laajempi kuin 17 §:n mukainen harkintavalta rajoittaa suullisen käsittelyn taltiointia.

	Ehdotuksen 18 §:n mukaan tuomioistuin voi päättää, että vangitsemista, matkustuskieltoa ja todisteiden esittämistä koskevan asian suullinen käsittely voidaan tietyillä edellytyksillä pitää yleisön läsnä olematta. Käräjäoikeuden mielestä myös takavarikkoa, hukkaamiskieltoa tai vakuustakavarikkoa koskevat käsittelyt tulisi voida käsitellä samoin edellytyksin yleisön läsnä olematta. Usein samaa tekoa koskeva vangitsemisasia ja esimerkiksi vakuustakavarikkoasia tulevat vireille eri hakemuksella ja eri aikaan. Suljetun käsittelyn idea voi vesittyä, mikäli siihen ei ole mahdollisuutta kaikissa pakkokeinoasioissa. Tarve sääntelyyn on ilmeinen.
	
7. Ratkaisun julkisuus	Käräjäoikeus pitää perusteltuna ehdotuksessa omaksuttua kantaa, jonka mukaan julkinen seloste laaditaan vain yhteiskunnallisesti merkittävistä tai huomattavaa kiinnostusta julkisuudessa synnyttäneistä asioista, joissa tuomio on osittain salainen.

8. Menettelysäännökset	Oikeudenkäynnin julkisuutta koskeva ratkaisu tehdään ehdotuksen 25 §:n mukaan pyydettäessä tai jos tuomioistuin pitää ratkaisun tekemistä tarpeellisena taikka jos sivullinen pyytää oikeudenkäyntiasiakirjan sisällöstä tietoa. Menettely istunnossa ei tuota ongelmia. Kun oikeudenkäyntiasiakirjat on arkistoitaessa seulottu nykykäytännön mukaisesti siten, että salaisina pidettävät asiakirjat on erotettu muusta aineistosta, ei käytännön ongelmia kovinkaan usein tule. 

	Asiaa on käsitelty Helsingin käräjäoikeuden johtoryhmässä.

	Helsingissä 5.9. 2005

	Kauko Huttunen				Antero Nuotto
	laamanni					hallintojohtaja