SUOMEN TUOMARILIITTO - FINLANDS DOMAREFÖRBUND r.y.

Helsinki 19.9.2005

Oikeusministeriö
Lainvalmisteluosasto
PL 25
00230 Valtioneuvosto

	                 
Lausunto oikeudenkäynnin julkisuudesta, oikeusministeriön lausuntopyyntö 22.6.2005, OM 24/41/2004, OM 38/41/2002.

YLEISTÄ

Tuomariliitto pyytää kunnioittaen saada esittää lausuntonsa työryhmämietinnöistä 2005:6 ja 2005:7. 

Tuomarijärjestöjen toiminta on uudistunut vuonna 2005. Tuomarijärjestöjä edustaa nykyisin keväällä 2005 säännöiltään uudistettu Tuomariliitto. Tuomariliitossa on aloittanut toimintansa muun muassa oikeuspoliittinen valiokunta, jonka tehtäviin kuuluu muun muassa valmistella lausuntoja lainsäädäntöhankkeista. Tuomarijärjestöt pyrkivät toimimaan yhteistyössä tuomariliiton kautta niin asiantuntijatehtävissä kuin lausuntoasioissakin. Alussa mainitussa lausuntopyynnössä ei ollut pyydetty lausuntoa miltään tuomarijärjestöltä, minkä puutteen tuomariliitto haluaa nyt korjata.

Tuomariliitto pitää esitysten tavoitteita avoimuuden ja julkisuuden lisäämisestä lainkäytön läpinäkyvyyden parantamisessa kannatettavina yleisten tuomioistuinten osalta, hallintotuomioistuinten osalta kuitenkin myöhemmin käsiteltävällä tavalla. Yhdistys pitää oikeudenkäynnin julkisuudesta annetun lain (945/1984) kumoamista ja korvaamista uudella lailla perusteltuna ja myös kiireellisenä jo muuttuneen säädösympäristönkin vuoksi. Yhdistys haluaa kuitenkin kiinnittää huomiota seuraaviin kohtiin.

Työryhmämietinnöistä ja ehdotuksista uusiksi laeiksi kuitenkin käy esille, etteivät ehdotetut lait ole sovellettavissa pelkästään ehdotettujen lakien sanamuotoa soveltamalla vaan sekä  uusi systematiikka että menettelytavat on jälleen syytä selvittää lain esitöistä. 

Mietinnön 2005:7 sivulle 39 on kirjattu, ettei ehdotettu sääntely lisäisi tuomioistuinten työtä. Tuomariliiton käsityksen mukaan työmäärä lisääntyisi merkittävällä tavalla ainakin käräjä- ja hovioikeuksissa.

TYÖRYHMÄMIETINTÖ 2005:7

Oikeudenkäynnin perustiedot, ehdotuksen 4 §

Työryhmän linjaukseen, joka ilmenee yleisperustelujen sivulla 29 ja yksityiskohtaisten perustelujen sivulla 53 ei ole huomautettavaa. On hyvä, että tuomioistuimen asiakirjarekistereihin merkittävät tiedot tulevat heti julkisiksi, kun ne ovat olemassa, riippumatta siitä, onko ne ennätetty kirjata rekistereihin. Oikeudenkäynnin perustietojen julkisuus saa ilmentymän ehdotetussa 13 § 2 momentin mukaisessa juttuluettelossa. 

Tulevan hallituksen esityksen perusteluissa tulisi vielä lausua miten menetellään tilanteessa, jossa syyttäjän haastehakemus koskee useita vastaajia ja lukuisia rikoksia, niin että on vaikeuksitta selvitettävissä kunkin vastaajan kohdalla vireillä olevat asiat. 

Oikeudenkäyntiasiakirjojen julkiseksi tulon ajankohta, ehdotuksen 9 §

Yhdistyksellä ei ole huomautettavaa valittuun linjaukseen riita-asioissa. Rikosasioissakin tämänhetkisen käytännön jatkaminen vaikuttaa parhaalta vaihtoehdolta. Mietinnön 2002:1 mukainen linjaus olisi hankaloittanut tuomioistuintyötä huomattavasti ja olisi johtanut väistämättä työmäärän kasvuun käräjäoikeuksissa, jos syyttäjän haastehakemusten kohdalla olisi jouduttu tekemään väliaikaisratkaisuja. 

Ehdotetun 9 §:n 1 momentin 1 kohdan viimeinen lause on viranomaisten toiminnan julkisuudesta 21.5.1999 annetun lain 24 § 3 kohdan mukaisilla käsitteillä ilmaistu. Julkisuuslain säännös on ollut rakenteeltaan hyvin vaikeaselkoinen:

Salassa pidettäviä viranomaisen asiakirjoja ovat, jollei erikseen toisin säädetä
3) poliisille ja muille esitutkintaviranomaisille ja viralliselle syyttäjälle sekä tarkastus- ja valvontaviranomaisille tehdyt ilmoitukset rikoksesta, esitutkintaa ja syyteharkintaa varten saadut ja laaditut asiakirjat sekä haastehakemus, haaste ja siihen annettu vastaus rikosasiassa, kunnes asia on ollut esillä tuomioistuimen istunnossa taikka kun virallinen syyttäjä on päättänyt jättää syytteen nostamatta tai kun asia on jätetty sikseen, jollei ole ilmeistä, että tiedon antaminen niistä ei vaaranna rikoksen selvittämistä tai tutkinnan tarkoituksen toteutumista tai ilman painavaa syytä aiheuta asiaan osalliselle vahinkoa tai kärsimystä tai estä tuomioistuinta käyttämästä oikeuttaan määrätä asiakirjojen salassapidosta oikeudenkäynnin julkisuudesta annetun lain  mukaan;
Kun ehdotettuun lakiin oikeudenkäynnin julkisuudesta yleisissä tuomioistuimissa ehdotetaan samaa säätelyä, johtaa uudistus melkoisella varmuudella lisääntyviin rikosoikeudenkäyntiä koskevien asiakirjojen pyyntöihin. Säännöstä jouduttaisiin soveltamaan sangen usein. Ehdotettua sanamuotoa voidaan pitää epäselvänä. Painavat syyt ja niiden merkitys vahingon aiheuttamisessa kaipaavat selvennystä hallituksen esityksen perusteluihin ja ehdotettuun säännökseen.  Ehdotettu 9 § 1 momentin säädös tulisi kirjoittaa uudelleen ja vastaava muutos valmistella julkisuuslain 24 luvun 3 kohtaan.

Neuvottelusalaisuuden piiriin kuuluvia tietoja sisältävien asiakirjojen julkisuus, ehdotuksen 10 § 
Tuomioistuimen neuvottelusalaisuuden piiriin kuuluvien asioiden ei kuulu lainkaan tulla julkisiksi.

Video-ja äänitallenteet, ehdotuksen 12 §
Ehdotuksen 12 § 2 momentissa on mainittu video- ja äänitallenteet. Äänitallenteita, todistajankuulemisessa tehtyjen nauhojen kopioita on annettu asianosaisille tällä hetkellä maksua vastaan. Ehdotuksessa  jää epäselväksi, tarkoittaako määräys tiedon antamisesta äänitallenteesta oikeuden tekemiä nauhoituksia asianosaisten ja todistajien kertomuksista. Tulevaa hallituksen esitystä tulisi täsmentää. Lisäksi säännöksessä on syytä mainita, että äänitallenne voidaan antaa tuomioistuimessa myös kuunneltavaksi.

Suullisen käsittelyn julkisuus, ehdotuksen 4 luku

Yhdistyksellä ei ole huomautettavaa ehdotuksen pääperiaatteeseen, jonka mukaan mikään asia ole lähtökohtaisesti salassapidettävä. 

Ehdotuksen 13 § 2 momentissa ehdotetaan säännöstä juttuluettelosta. Ehdotus on kannatettava. Ehdotetun 13 §:n 2 momentin mukaan rikosasiassa tulisi juttulistaan asianimikekin oikeudenkäynnin perustietona. Asianimikkeitä  ei ole nykyisin mainittu. Yhdistyksellä ei ole huomautettavaa tähän muutokseen.

Ehdotuksen 14 §:ssä oleva luettelo suljetun käsittelyn edellytyksistä on tyhjentävä. Sanotun pykälän 2 kohdassa on asetettu edellytykseksi suljetun käsittelyn pitämiselle, että asiassa esitetään erityisen arkaluonteisia tietoja henkilön yksityiselämään, terveydentilaan, vammaisuuteen tai sosiaalihuoltoon liittyvistä seikoista. Suljetun käsittelyn kriteerit olisivat ehdotuksen mukaan kaikissa juttutyypeissä ja prosessilajeissa samat. 

Ehdotuksen 17 § koskee suullisen käsittelyn taltiointia Voimassa olevassa oikeudenkäynnin julkisuudesta annetussa laissa on säädetty, että valokuvaaminen, nauhoittaminen sekä kuvan ja äänen muu tallentaminen ja siirtäminen teknisin menetelmin on istuntohuoneessa sallittu puheenjohtajan luvalla. Ehdotuksen perustelujen mukaan tätä lähtökohtaa on edelleen pidettävä hyväksyttävänä ja puheenjohtajan asiana olisi edelleen päättää siitä, miten käsittelyä voidaan taltioida.  Tuomioistuimella pitää olla kuitenkin mahdollisuus rajoittaa käsittelyn taltiointia muutoinkin, sekä ehdotuksen 17 §:n 1 ja 2 momentin tarkoittamissa tilanteissa. Ehdotus on epäselvä siltä osin kuka tekee mainitun ratkaisun. Käytännön syyt vaativat, että ratkaisut käräjäoikeudessa tekee puheenjohtaja.

Aivan käytännön syistä valokuvaaminen on syytä pitää sallittuna vain istunnon alussa. Valokuvaaminen istunnon kestäessä aiheuttaisi häiriötä ja jopa turvallisuusriskejä. Se saattaa esimerkiksi todistajankuulemisen aikana vaarantaa kuulemisen onnistumisen. Todistelun häiriöttömän vastaanottamisen turvaaminen pitää ensisijaisena tavoitteena arvioitaessa ehdotetun 17 § 2 momentin soveltamisen edellytyksiä.

Ratkaisun julkisuus, ehdotuksen 23 § 2 momentti

Tuomariliitolla ei ole huomautettavaa esityksen linjaukseen. Julkisen selosteen laatiminen jäisi muotoutuvien käytäntöjen varaan. Komiteamietintöön 2002:1 liittyvässä eriävässä mielipiteessä oli esitetty harkittavaksi, pitäisikö ehdotuksen 23 §:n 2 momentissa esitetty julkisen selosteen laatimisvelvollisuus laajentaa koskemaan kaikkia salaisia rikosoikeudenkäyntejä. Tämä ei vaikuta tarpeelliselta. Riittävää on, että julkinen seloste laaditaan yhteiskunnallisesti merkittävissä tai huomattavaa kiinnostusta julkisuudessa synnyttäneistä asioista silloin kun tuomioistuin harkitsee selosteen laatimisen tarpeelliseksi. 

Menettelysäännökset, 6 luku

Ehdotuksen 6 lukuun on esitetty otettavaksi kaikille tuomioistuimille yhteiset päätöksentekomenettelystä päätettäessä oikeudenkäynnin julkisuudesta tai oikeudenkäyntiasiakirjan antamisesta asiaan osalliselle tai sivulliselle. Säännökset eivät palvele parhaimmalla mahdollisella tavalla yleistä alioikeutta.

Säädösehdotuksen 7 §:ssä tarkoitettuja salassa pidettäviä asiakirjoja on yleisissä tuomioistuimissa erittäin vähän. Silloin kun tällaisesta asiakirjasta on kyse, tulisi asiaa käsittelevän tuomarin tehdä oikeudenkäyntiasiakirjan julkisuudesta ratkaisu merkitsemällä asiakirja kokonaan tai osittain salaiseksi. Myös niissä tilanteissa, joissa asiaan osallinen asiakirjan jättäessään tai saadessaan siitä tiedon pyytää asiakirjan määräämistä salaiseksi, ratkaisu on luonnollisesti tarpeen. Salassapitoa koskeva ratkaisu tulisi tehdä ensisijaisesti käsittelyn aikana ja jutun asianosaisille tulisi asettaa ensisijainen vastuu siitä, että salaisuuskysymys tulisi käsiteltäväksi. Pääsäännöksi tulisi siten, ainakin muissa kuin rikosasioissa, ettei tulevan lainsäädännön aikana käsiteltävässä asiassa olisi enää tarvetta antaa ratkaisua  jutun päättymisen ja arkistoinnin jälkeen. Sen jälkeen ratkaisun tekeminen ei tulisi olla tarpeellista muutoin kuin oikeudenkäyntiasiakirjan salassapitoajan jatkamista ratkaistaessa.

Yhdistyksellä ei ole huomauttamista siihen, että asian vireilläolon päätyttyä ratkaisu tehtäisiin vain ratkaisua pyydettäessä, silloin kun suullisesti on jo ilmoitettu, ettei asiakirjaa voida antaa.

Ehdotetun 26 §:n osalta tulisi täsmentää, voiko suullisen käsittelyn julkisuudesta tehtävän ratkaisun tehdä aina yhden tuomarin kokoonpanossa. Tällöin ratkaisun tekisi käräjäoikeudessa puheenjohtaja ja hovioikeudessa valmistelusta vastaava jäsen.
Yhdistyksellä ei ole huomautettavaa ehdotettuun muutoksenhakujärjestykseen.  

TYÖRYHMÄMIETINTÖ 2005:6

Työryhmän ehdotuksessa on lähtökohtaisesti ratkaistu julkisuuden ja yksityisen suojan välinen ristiriita hallintolainkäytössä asianosaisten oikeusturvan takaavalla tavalla. Seuraaviin kysymyksiin on kuitenkin vielä syytä kiinnittää huomiota: 

Soveltamisala ja lain suhde muihin säännöksiin, ehdotuksen 2 § 

Säännöksen mukaan lakia sovelletaan muun muassa vakuutusoikeudessa. Tältä osin on kuitenkin otettava huomioon, että vakuutusoikeuden työtapaturmalainsäädäntöön perustuviin päätöksiin saa hakea rajoitetusti muutosta korkeimmalta oikeudelta. Korkeimmassa oikeudessa puolestaan sovellettaisiin uutta oikeudenkäynnin julkisuudesta yleisissä tuomioistuimissa annettua lakia, jonka tavoitteena olisi hallintolainkäyttömenettelyä laajempi julkisuus. Tämä ristiriita tulisi ratkaista kyseisiä uusia lakeja säädettäessä.

Tiedot oikeudenkäynnistä, ehdotuksen 3 § 2 mom

Lakiehdotuksen 3 §:n 2 momentin mukaan diaariin merkittävä henkilön tunnistetieto on salainen, mikäli se yhdessä muiden diaaritietojen kanssa ilmaisisi salassapidettävän tiedon.  Säännös on osin tulkinnanvarainen. Ilmeisesti säännöksessä on tarkoitettu, että esimerkiksi niiden asioiden kohdalla, joissa jo asiaryhmä (esimerkiksi mielenterveysasia) ilmaisee lainkohdassa tarkoitetun salassapidettävän tiedon, asianosaisen  henkilötiedot olisivat salaisia.  Tilannetta, jossa hallintolainkäytössä ratkaistaisiin lukuisa määrä asioita, joiden asianosaistiedot jäisivät salaisiksi ei kuitenkaan voitane pitää perusteltuna. Parempi vaihtoehto olisi, että asianosaisen tunnistetiedot olisivat aina julkisia, mutta asiaryhmää ja diaarinumeroa koskevat tiedot salaisia, mikäli niiden ilmaiseminen johtaisi salassapidettävän tiedon ilmaisemiseen. Myös se, milloin asiaryhmä ilmaisee salassapidettävän tiedon on tulkinnanvaraista ja jää säännöksen perusteella kokonaan tuomioistuimen harkintaan. Tästä saattaa aiheutua ongelmia, koska diaarimerkintöjen osalta julkisuus/salassapidettävyys on pystyttävä ratkaisemaan heti jutun tultua vireille. Yhtenevän käytännön varmistamiseksi ja tuomioistuintyön helpottamiseksi olisi lakiehdotuksen perusteluissa syytä esimerkinomaisesti mainita tilanteita, joissa salassapidettävyys tulee kysymykseen. 

Asianosaisen oikeus tiedonsaantiin, ehdotuksen 6 §

Asianosaisen oikeutta tiedonsaantiin koskevan ehdotuksen 6 § on sinänsä sisällöltään onnistunut. Asianosaisen käsite ei kuitenkaan ilmene yksiselitteisesti säännöstekstistä. Lakiehdotuksen yksityiskohtaisten perustelujen mukaan asianosaisella tarkoitetaan samaa kuin  viranomaisten toiminnan julkisuudesta annetun lain (jäljempänä julkisuuslaki) 11 §:n 1 momentissa.  Tältä osin olisi kuitenkin syytä selventää, tarkoitetaanko asianosaisella tässä yhteydessä myös niitä hallintolainkäyttöasian osapuolia, joilla ei ole asianosaisasemaa, kuten muutoksenhakijoita, joiden valitusoikeus  perustuu  kuntalain 92 §:n nojalla kunnan jäsenyyteen. Myös se kysymys on ongelmallinen, onko kunnan jäsenyyden perusteella muutosta hakevilla syytä olla poikkeuksetta sama oikeus tiedonsaantiin kuin materiaalisella asianosaisella. 

Suullisen käsittelyn julkisuus, ehdotuksen 7 §

Ehdotuksen 7 §:n 1 momentissa on todettu, että tuomioistuimen on ilmoitettava suullisesta käsittelystä ja siinä käsiteltävistä asioista viimeistään istunnon alkaessa. Säännöksen sanamuodon perusteella jää epäselväksi, mitä tällä tarkoitetaan. Kysymystä siitä, onko suullinen käsittely toimitettava osittain yleisön läsnäolematta ei kuitenkaan aina voida ratkaista istunnon alkaessa, koska salassapidettävän tiedon esittäminen voi tulla ilmi vasta istunnon kuluessa.

Päätösharkinnan ja ratkaisuehdotuksen salassapito, ehdotuksen 11 §

Pykälän 1 momentissa on todettu, ettei päätösharkinnan, siihen liittyvän asiakirjan tai esittelijän ratkaisuehdotuksen sisällön salassapidettävyys estä tietojen ilmaisemista ao. tuomioistuimen lainkäyttötehtävissä toimiville. Perustelujen mukaan lainkäyttötehtävissä toimivilla tarkoitetaan tässä tuomioistuimen jäseniä ja esittelijöitä. Päätösten puhtaaksi kirjoittaminen samoin kuin ratkaisuehdotuksen sisältävien konseptien ja muistioiden arkistoiminen edellyttää kuitenkin, että lainkohdassa tarkoitettu kirjallisesti dokumentoitu tieto voidaan ilmaista myös näitä tehtäviä hoitavalle kansliahenkilökunnalle.

Tuomioistuimen toiminnan kannalta on tärkeää, että sisäistä päätösharkintaa koskevissa asiakirjoissa, kuten muistioissa, voidaan vapaasti ilmaista kaikki esille tulevat näkemykset ja ratkaisuvaihtoehdot. Tähän nähden tuomioistuimen neuvottelusalaisuuden piiriin kuuluvien tietojen tulisi olla rajoituksessa salassa pidettäviä. Ehdotettu 60 vuoden salassapitoaika johtaisi kuitenkin siihen, että esimerkiksi muistioon merkityt viranomaisten toiminnan julkisuudesta annetun lain 24 §:n 1 momentin 24 - 32 kohdissa tarkoitetut yksityiselämän suojaamiseksi salassapidettävät tiedot tulisivat julkisiksi aikaisemmin kuin niiden salassapito lakkaisi julkisuuslain 31 §:n nojalla. Tätä ei voida pitää tarkoituksenmukaisena. Salassapidon lakkaamista koskevien säännösten tulisi olla ainakin sisällöltään  yhtenevät.

Lisäksi on otettava huomioon, että hallintolainkäytössä ratkaistaan paljon asioita, jotka eivät edellytä muistion laatimista. Ehdotettu säännös saattaa kuitenkin luoda sellaisen odotuksen, että kaikissa asioissa olisi esittelijän päätösehdotuksen lisäksi myös muita päätösharkintaan liittyviä asiakirjoja. Esittelijän laatimasta muistiosta ei myöskään välttämättä ilmene muuta kuin esittelijän mielipide, joten dokumentoitu tieto päätösharkinnasta voi olla varsin yksipuolista. On myös otettava huomioon, että esittelijän ratkaisuehdotusten ja muiden lainkohdassa tarkoitettujen asiakirjojen arkistointi ja säilytys aiheuttaa lisätyötä ja vaatii paljon arkistotilaa.    

Päätöksen julkisuus, ehdotuksen 12 §

Joissakin tilanteissa päätöksen lopputuloksen kirjoittaminen siten, että siitä ei yhdessä sovelletuista oikeusohjeista saatavien tietojen kanssa paljastu esimerkiksi yksityisyyden suojan vuoksi salassa pidettäväksi säädettyjä tietoja ei ole mahdollista tai se aiheuttaa huomattavia vaikeuksia. Säännökseen tulisikin ottaa varauma, jonka mukaan tuomioistuin voisi pykälän 2 momentissa todetuin edellytyksin päättää myös lopputuloksen salassapidosta.

LAUSUNNON VALMISTELU

Lausunnon on valmistellut mietinnön 2005:6 osalta hallintotuomari Ann-Mari Pitkäranta ja mietinnön 2005:7 osalta käräjätuomari Mikko Saleva. Asian käsittelyyn tuomariliiton oikeuspoliittisen valiokunnan kokouksessa 19.9.2005 ovat osallistuneet tuomariliiton ja valiokunnan puheenjohtaja Pertti Nieminen, jäsenet Riitta-Liisa Hietala, Mikko Saleva, Jukka Jaakkola, Ann-Mari Pitkäranta, Veronica Storträsk, Andreas Nyberg ja Satu Saarensola. Lausunto on käsitelty myös tuomariliiton hallituksen kokouksessa 19.9.2005. 

Valiokunnan jäsen, hallituksen
varajäsen käräjätuomari 			Mikko Saleva