Oikeusministeriö

PL 25
00023  VALTIONEUVOSTO

Lausuntopyyntö 21.12.2010, OM 16/41/2007

ADOPTIOLAINSÄÄDÄNNÖN UUDISTAMISTA KOSKEVA TYÖRYHMÄMIETINTÖ 

Oikeusministeriö on pyytänyt Maahanmuuttovirastolta lausuntoa adoptiolainsäädännön uudistamista koskevasta työryhmämietinnöstä, jossa ehdotetaan uudistettavaksi adoptiota koskeva lainsäädäntö kokonaisuudessaan. Nykyinen lapseksiottamisesta annettu laki ehdotetaan kumottavaksi ja korvattavaksi uudella adoptiolailla. Lisäksi ehdotetaan muutoksia avioliittolakiin ja eräisiin muihin lakeihin. 

Maahanmuuttovirasto toteaa lausuntonaan seuraavaa.

Yleistä

Uudistuksen yhtenä tavoitteena on ehkäistä itsenäisiin adoptioihin liittyviä riskejä, mihin pyritään mm. tuomalla ilman palvelunantajaa tapahtuvat adoptiot pääasiallisesti lupamenettelyn piiriin. Maahanmuuttovirasto pitää tätä erittäin kannatettavana. Maahanmuuttovirastoon tulee vuosittain useita oleskelulupahakemuksia, joissa adoptio on tehty itsenäisesti. Usein näihin tapauksiin liittyy kyseenalaisia seikkoja.

Esitetyn sääntelyn mukaisissa adoptiomenettelyissä erityistä huomiota tulee kiinnittää asiakirjojen luotettavuuteen ja sen arviointiin.

6 § Adoption hakijan vähimmäis- ja enimmäisikä

Maahanmuuttovirasto pitää kannatettavana ehdotusta lakiin säädettävästä yläikärajasta adoptionhakijalle, kun adoptoitava on alaikäinen. Säännöksen puuttuminen nykylaista on hankaloittanut päätöskäytäntöä ainakin kansainvälisissä adoptioasioissa.

Lain 6 §:n 2 momentin 2 kohdan lakiteksti yksinään on tulkinnanvarainen sen suhteen, milloin adoptoitavan ja hakijan välinen suhde on riittävän vakiintunut ja sitä kautta jää mahdollisuus yrittää kiertää ikävaatimusta. Kyseistä kohtaa koskevissa työryhmämietinnön yksityiskohtaisissa perusteluissa on mainittu hyvä esimerkki siitä, milloin adoptionhakijan ikävaatimuksesta voidaan poiketa. 

31 § Kansainvälisen adoptiopalvelun pyytäminen

Maahanmuuttovirasto pitää erittäin hyvänä, että pykälän perusteluissa on selvennetty, mitä asuinpaikan käsitteellä, joka esiintyy ehdotuksessa useassa kohdassa, tarkoitetaan. 

Perustelut jättävät kuitenkin vielä paljon tulkinnanvaraa soveltajalle. Asuinpaikan käsitettä voisi selventää ainakin suhteessa kotikuntalain mukaiseen kotikuntaan. Ongelmallisia voivat olla tilanteet, joissa henkilöllä on väestötietojärjestelmän mukainen kotikunta ja osoite Suomessa, mutta hän ilmoittaakin asuinpaikkansa olevan ulkomailla. Asuinpaikan määrittäminen voi olla ongelmallista myös tilanteessa, jossa henkilö oleskelee muutoin kuin tilapäisesti 40 % ajastaan Suomessa ja 60 % ajastaan jossain lähialueella, esimerkiksi Virossa tai Venäjällä ja hänen väestötietojärjestelmän mukainen kotikuntansa ja osoitteensa on Suomessa. Esimerkiksi kansalaisuuslakia sovellettaessa vastaavissa tapauksissa yleensä vedotaan joko väestötietojärjestelmän osoittamaan asumiseen tai ulkomailla asumiseen tapauskohtaisesta hyötynäkökulmasta käsin. Kansalaisuuslain (359/2003) säätämisen yhteydessä on yritetty jäsentää tosiasiallisen asumisen ja väestötietojärjestelmästä ilmenevän kotikunnan välistä suhdetta. (Ks. etenkin kansalaisuuslain 7 § (varsinainen asunto ja koti) sekä 16 § (yhtäjaksoisen asumisajan katkeaminen) yksityiskohtaisine perusteluineen.) 
 
42 § Luvan edellytykset adoptoitaessa ilman palvelunantajaa vieraasta valtiosta Suomeen

Pykälän 2 momentin 1 kohdassa mainittua lähisukulaisen käsitettä ei ole riittävästi määritelty lakiehdotuksessa eikä sen perusteluissa. Näissäkin tapauksissa pitäisi tilanteen olla sellainen, että lapsi ei voi kasvaa omassa perheessään (vrt. lain 2 § 2 mom.) eli lapsen vanhemmat ovat esimerkiksi kuolleet eikä kotimaassa ole muita lähisukulaisia (joka siis tulisi käsitteenä määritellä tarkemmin), jotka voivat adoptoida tai ottaa lapsen huoltoonsa. On esiintynyt tapauksia, joissa lapsi on adoptoitu sukulaisperheeseen Suomessa, vaikka hänen molemmat tai toinen vanhempansa ovat elossa ja hän asuu vanhempiensa luona. Sukulaisadoptio tehdään näissä tapauksissa taloudellisista syistä ja oleskeluluvan saamiseksi Suomeen. 

Esityksessä ei myöskään todeta, miten lähisukulaisuus todetaan. Ongelmia voi tulla, jos asiakirjaselvitystä ei ole saatavissa. Voidaanko lähisukulaisuutta edellyttää selvitettäväksi esimerkiksi DNA-tutkimuksen avulla?

Ehdotuksessa jää avoimeksi myös pykälän 2 momentin 2 kohdassa mainitun käsitteen ”vakiintuneesti hoidettavana” tulkinta. Miten hoidon vakiintuneisuus osoitetaan? Tältäkin osin ongelmallisia voivat olla tilanteet, joissa asiakirjaselvitystä hoito- tai kasvatussuhteesta ei ole saatavissa. 

69 § Ulkomaisen adoption tunnustaminen ilman eri vahvistusta

Maahanmuuttovirasto pitää säännöksen 2 momentissa mainittua vaatimusta kummankin adoptionhakijan asuinpaikasta ja keskeytyksettömästä vähintään vuoden asumisesta vieraassa valtiossa erittäin kannatettavana. Tällä tavoin pystytään vaikeuttamaan lupamenettelyn kiertämistä näennäisellä asuinpaikan siirtämisellä, jota nykyisellään esiintyy adoptionhakija muuttaessa lyhyeksi ajaksi lapsen kotivaltioon vain adoption toteuttamista varten. 

74 § Ulkomaisen adoption vahvistaminen hovioikeuden päätöksellä

Maahanmuuttovirasto pitää kannatettavana niin ikään lupamenettelyn kiertämistä vaikeuttavaa, säännöksen 4 momenttiin ehdotettua uutta edellytystä, jonka mukaan hovioikeus saa adoptiolupaa edellyttävissä adoptioissa vahvistaa adoption päteväksi vain, jos lupa on myönnetty. 

Ylijohtaja		Jorma Vuorio

Ylitarkastaja		Johanna Räty