Oikeusministeriö

PL 1

00131 Helsinki
kirjaamo.om@om.fi

OSAKEYHTIÖLAIN KOKONAISUUDISTUS, KESKUSTELUTILAISUUS 17.1.2005

Apporttilausunnot

Oikeusministeriön järjestämässä keskustelutilaisuudessa Helsingissä maanantaina 17.1.2005  KHT–yhdistys – Föreningen CGR ry toi esille huolensa siitä, että yrityskauppatilanteissa ja erityisesti apporttitilanteissa omaisuuden arviointi voi olla kovin haasteellista ja tahattomiakin virheitä syntyä helposti.

Tämän johdosta KHT-yhdistyksen mielestä olisi tutkittava mahdollisuutta säätää velvoite alentaa jo rekisteröityä osakepääomaa tai muuta sidottua pääomaa todetun hankintahetken arvovajeen verran, jos vajetta ei voitaisi kattaa vapaalla omalla pääomalla. Samalla alentamiseen voitaisiin liittää nykyisen lain mukainen voitonjakorajoitus (lupamenettely) kunnes osakepääoma tai muu sidottu oma pääoma olisi saatettu entiselle tasolle.

Tämä vaihtoehto olisi KHT-yhdistyksen mielestä joustavampi kuin osakeyhtiölakityöryhmän jäljempänä oleva ehdotus, ja se ottaisi paremmin huomioon taloudelliset realiteetit, eikä asettaisi ylimääräisiä esteitä tai rajoitteita toteuttaa yrityskauppoja suunnatulla apporttiannilla/osakevaihdolla.

Osakeyhtiölakityöryhmän ehdotuksen mukaan apporttiantiin liittyy ehdotus, jonka mukaan apporttisääntelyä on tarkoitus tarkistaa niin, ”että se selvemmin täyttää pääomadirektiivin vaatimukset (2 luvun 8 § ja 9 luvun 14 §) ja ettei apporttimuodollisuuksien laiminlyönnistä enää seuraisi oikeustoimen tehottomuus, vaan ainoastaan velvollisuus näyttää omaisuuden arvonriittävyys uhalla, että erotus on maksettava rahassa (2 luvun 6 §:n 2 momentti ja 9 luvun 12 §:n 2 momentti).” (Oikeusministeriö: Pekka Pulkkisen 20.12.2004 päivätty muistio, kohta 5.1, sivu 7)

Ehdotus asettaa muutoin samansisältöisen yrityskaupan eri asemaan riippuen siitä, rahoitetaanko osakepääoma, jolla toteutetaan yrityskauppa, rahalla vai apporttiannissa annettavilla osakkeilla.

Esimerkiksi voidaan ottaa tilanne, jossa tehdään yrityskauppa, joka rahoitetaan osakepääomalla tai muulla sidotulla pääomalla. Olettaisi, että on samantekevää maksetaanko osakepääoma rahalla, jolla ostetaan kohdeyritys, vai maksetaanko osakepääoma suoraan siirtyvällä nettovarallisuudella eli apporttiomaisuudella (esimerkiksi osakevaihdolla). Yrityskaupassa maksettu kauppahinta on yhtiön kannalta yhtä oikea tai väärä, maksettiin se sitten rahalla vai osakkeilla.

Usein kirjanpidon konventiot edellyttävät, että yrityskaupassa hankitun yrityksen varat ja velat arvostetaan käypään arvoon vastaanotettavassa yrityksessä. Näin riippumatta siitä, onko yritys hankittu rahalla tai laskemalla liikkeeseen omia osakkeita. Kirjanpidon normit pyrkivät siihen, että tase antaa oikean ja riittävän kuvan yhtiön taloudellisesta asemasta.

Jos myöhemmin kyetään osoittamaan, että yritysjohto on maksanut kauppahintana enemmän kuin mikä on ollut hankitun omaisuuden (yrityksen) arvo hankintahetkellä, tulisi seuraamus myös olla sama huolimatta kaupan toteutumistavan erilaisuudesta – rahalla tai osakkeilla.

Osakeyhtiölakityöryhmän edellä ottama kanta tai tulkinta asettaa yrityskaupat, joita toteutetaan suunnattuina apporttiantina, erityisasemaan. Apporttitilanteissa kohdeyrityksen omaisuudessa hankintahetkellä osoitettavissa oleva arvovaje tulisi ehdotuksen mukaan korvattavaksi rahalla. Jos sen sijaan kauppahinta maksetaan osakepääomaan maksetulla rahalla ja havaitaan kauppahinnan ylittäneen kohdeyhtiön omaisuuden arvon, ei arvovajetta lain mukaan tarvitsisi korvata rahalla, vaan arvovaje kirjataan tuloslaskelmaan ja se vähentää sitä kautta omaa pääomaa.

KHT–yhdistyksen mielestä ei ole syytä vaikeuttaa apporttiehdoin tapahtuvia yrityskauppoja osakeyhtiölakityöryhmän ehdottamalla tavalla, kun otetaan huomioon arvonmäärityksiin usein liittyvä epävarmuus ja oikeuskäytäntömme ankara tulkinta osakepääoman maksusta sekä lisäksi se, että osakeantiehtoihin voisi aina liittää ehto, että mahdollinen todettu hankintahetken arvovaje on korvattava rahalla. Lisäksi olisi mielestämme suotavaa, etteivät osakeyhtiölain normit käytännössä ohjaisi kirjanpidollisia ratkaisuja, eli menettely ei johtaisi siihen, että apporttiomaisuus arvostettaisiin käypää arvoa alemmaksi.

Jos arvovajeen syntymiseen liittyy huolimattomuutta, tulisi tämä arvioida yleisten periaatteiden pohjalta.

Helsingissä 31. tammikuuta 2005 

KHT-YHDISTYS – FÖRENINGEN CGR RY

Nils Blummé