VALTIO VARAINMINISTERIO	LAUSUNTO	231/05/2004 Vero-osasto
26.1.2005
Oikeusministeriö
2	o i. Bliv
)	,	, 6200
OSAKEYHTIÖLAIN KOKONAISUUDISTUS
Oikeusministeriö on pyytänyt näkökantoja osakeyhtiölain kokonaisuudistuksesta keskustelutilaisuudessa 17.1.2005. Valtiovarainministeriön vero-osasto on tarkastellut esitystä erityisesti verotuksen näkökulmasta ja toimittaa sitä koskevat kommentit myös kirjallisesti seuraavassa. Valtiovarainministeriö on esittänyt näkökohtiaan myös aiemmassa lausunnossa osakeyhtiölakityöryhmän mietinnöstä (VM 65/05/2003, 3.10.2003).

Lausuntokierroksen jälkeen uuteen osakeyhtiölakiluonnokseen on tehty muutoksia, jotka ovat pääsääntöisesti vero-osaston mielestä kannatettavia. Seuraavassa tarkastellaan lähemmin sellaisia ehdotuksia, jotka ovat ongelmallisia verolainsäädännön näkökulmasta.
Varojen jakaminen
Osakeyhtiölakiehdotuksen merkittävimmät vaikutukset verotuksen kannalta liittyvät varojen jakamista koskeviin säännöksiin. Lakiehdotuksen 8 luvun 1 §:n mukaan sidottua omaa pääomaa olisivat osakepääoma ja arvonkorotusrahasto. Muut rahastot olisivat vapaata omaa pääomaa. Jakokelpoisen vapaan oman pääoman piiri laajenisi nykyiseen osakeyhtiölakiin verrattuna huomattavasti.

Vuoden 2004 lopussa voimaan tulleen kirjanpitolain mukaan kaikki yritykset, joilla on hyväksytty tilintarkastaja, saavat laatia sekä erillis- että konsernitilinpäätöksensä IAS/IFRS-standardien mukaan. Lisäksi kaikki yritykset saavat arvostaa rahoitusvälineensä käypään arvoon. Nämä muutokset johtavat siihen, että realisoitumattomien arvonnousujen määrä tilinpäätöksissä lisääntyy merkittävästi. Ehdotuksen toteutuessa käyvän arvon rahasto ja uudelleenarvostusrahasto, joihin osa realisoitumattomista arvonnousuista merkitään, olisivat jakokelpoisia varoja. Jakokelpoista olisi esityksen mukaan myös sijoitetun vapaan oman pääoman rahasto, johon voidaan merkitä muun muassa osa osakkeen merkintähinnasta. Jakokelpoisten erien piiriin tulisi näin ollen merkittäviä eriä, joita ei ole verotettu yhtiön tulona. Verotuksessa joudutaankin pohtimaan muun muassa sitä, tulisiko jakokelpoiset realisoitumattomat arvonkorotukset katsoa myös veronalaiseksi tuloksi.
VALTIOVARAINMINISTERIÖ	PL 28 00023 VALTIONEUVOSTO	PUH. (09) 16001

2 (4)
Varojenjakotavoista säädettäisiin 13 luvun 1 §:n 1 momentissa. Lisäksi 13 luvun 6 §:n 4 momentissa ehdotetaan, että vapaata omaa pääomaa voidaan kaikkien osakkeenomistajien suostumuksella jakaa myös muulla kuin 1 §:n 1 momentissa tarkoitetulla tavalla. Perusteluiden mukaan tämä voisi käsittää esimerkiksi merkittävän lahjoituksen tekemisen tai vapaan oman pää-oman jakamisen muussa suhteessa kuin osakkeenomistuksen ja yhtiöjärjestyksen määräysten nojalla tulisi tehdä. Edelleen laissa ehdotetaan, että yksityisen osakeyhtiön yhtiöjärjestyksessä voidaan poiketa yhdenvertaisuusperiaatteesta osakkeita merkittäessä ja että myös suunnattu anti voi olla maksuton, jos siihen on yhtiön kannalta painava taloudellinen syy.

Osakeyhtiön ja sen osakkaan välisiin taloudellisiin toimiin liittyvät veroseuraamukset määräytyvät eri tavoin osingon ja pääomansijoitukseen perustu-vien oikeuksien luovutuksen ja lunastuksen osalta. Osingolla tarkoitetaan verotuksessa nimenomaan tilikauden tai aikaisempien tilikausien voiton jakamista. Osingonjaon perusteena on osakkeenomistajien omistus yhtiössä. Yhtiöön sijoitetun pääoman palauttaminen on puolestaan lähtökohtaisesti luovutusvoittoverotuksen kohteena.

Voitonjako ja muut varojenjakotavat on rinnastettu jo nykyisessä osakeyhtiölaissa. Ehdotetussa 13 luvussa rinnastus on entistä selvempi. Rinnastus ei ole aiheuttanut juurikaan verotuksellisia ongelmia, koska tämän vuoden al-kuun saakka voimassa olleessa yhtiöveron hyvitysjärjestelmässä noteerattujen yhtiöiden osingot olivat hyvityksen vuoksi käytännössä verovapaita ja noteeraamattomienkin yhtiöiden osinkojen verorasitus yleensä melko alhainen. Verotuksellista intressiä varojen nostamiseen muulla tavoin kuin osin-kona ei siten ole tähän saakka merkittävästi ollut. Uudessa osinkoverojärjestelmässä osingot ovat osittain veronalaisia ja siltä osin kuin osingon verorasitus nousisi korkeammaksi kuin sijoitetun pääoman lunastuksen vero-rasitus, on odotettavissa, että varoja pyritään jakamaan nykyistä suuremmassa määrin myös muulla tavoin kuin avoimena osingonjakona.

Voitonjaon korvautuminen yhä enemmän muilla varojenjakotavoilla johtaa siihen, että verotuksessa joudutaan pohtimaan tapahtuneen varojenjaon oikeaa luonnetta ja tarvittaessa poikkeamaan sen yhtiöoikeudellisesta muodosta. Jako on verotuksellisesti ongelmallinen myös, jos yhtiön varoja päätetään jakaa osinkona tai muulla tavoin osakeomistusten suhteesta poiketen, eikä kyse ole konserniavustuksesta verotuksessa annetun lain (825/1986) mukaisesta konserniavustuksesta. Yhdenvertaisuusperiaatteesta ja yhtiöjärjestyksen määräyksestä poikkeavaa osinkoa ei voida pitää verotuksellisessa mielessä osinkotulona eikä jaettua omaa pääomaa tai osakkeiden lunastushintaa luovutushintana, vaan suorituksen luonne tulee arvioida poikkeamissyyn perusteella. Ehdotetut säännökset näyttäisivät mandollistavan myös sen, että yhtiön varoja jaetaan osakkaiden yhteisestä sopimuksesta esimerkiksi työpanoksen mukaan määräytyen. Tällöin osingossa on tosiasiallisesti kysymys yhtiölle tehdyn työn korvaukseksi maksettavasta ansiotulosta. Jos poikkeama yhdenvertaisuudesta ei johdu vastikkeen antamisesta, kysymyksessä voi olla verotettava lahja.

Ehdotetut säännökset merkitsevät varojenjakosääntelyn muuttumista nykyistä merkittävästi väljemmiksi tavalla, mikä on ongelmallista verolainsäädännön kannalta. Tällöin on vaarana, että yhtiölainsäädännön muutosten

3 (4)
johdosta verolainsäädännön puolella joudutaan päätymään sellaisiin ratkaisuihin, jotka ovat yrityssektorin kannalta ei-toivottuja. Vero-osasto ehdottaa, että varojenjakoa koskevia säännöksiä tarkasteltaisiin vielä uudelleen ottaen huomioon myös yhtiölainsäädännön ja verolainsäädännön yhteensopivuus.

Varojenjaon perustuminen vahvistettuun tilinpäätökseen

Ehdotuksen 13 luvun 3 §:n mukaan varojen jakaminen perustuu viimeksi vahvistettuun tilinpäätökseen. Sen lisäksi jaossa on otettava huomioon tilinpäätöksen laatimisen jälkeen yhtiön taloudellisessa asemassa tapahtuneet olennaiset muutokset. Perusteluissa s. 113 sanotaan, että säännös tekee mandolliseksi voitonjaon meneillään olevalta tilikaudelta. Toisaalta perusteluissa s. 108 todetaan, että jako voi perustua myös muuhun kuin päättyneeltä tilikaudelta vahvistettuun tilinpäätökseen, mikä näyttäisi olevan risti-riidassa ehdotetun säännöksen kanssa. Pykälän perusteluita tulisikin tarkistaa siten, ettei pykälän sisältö jää epäselväksi. Vero-osasto toistaa jo valtiovarainministeriön aiemmassa lausunnossa esitetyn näkemyksen, että voiton-jaon tulisi perustua aina vahvistettuun tilinpäätökseen.

Toimiala

Vero-osasto pitää hyvänä sitä, että ehdotuksen mukaan yhtiöjärjestyksessä on ilmoitettava nyt myös toimiala. Tosin toimiala voidaan ilmoittaa ns. yleistoimialana, jolloin sen informaatioarvo on vähäinen. Toimialatiedolla on merkitystä arvioitaessa liiketaloudellista perustetta sekä laadittaessa tilastoja, miltä palvelee lainvalmistelua ja poliittista päätöksentekoa varten tehtävää selvitystyötä. Vero-osasto katsoo, että yhtiön olisi ilmoitettava yhtiöjärjestyksessään tosiasiallinen toimiala(t).

Nimellisarvo

Ehdotuksen mukaan osakkeella voi myös edelleen olla nimellisarvo, ja ainakin sillä on kirjanpidollinen vasta-arvo, mitä vero-osasto pitää kannatettavana. Kirjanpidollinen vasta-arvo ei tosin kuvaa osakkeesta maksettua määrää, ja kuten edellä lausunnossa on todettu, merkintähinnasta sijoitetun vapaan oman pääoman rahastoon merkitty osa olisi ehdotuksen mukaan jakokelpoinen. Nimellisarvo tai sen puuttuessa kirjanpidollinen vasta-arvo on tarpeen myös yritysjärjestelyiden käteisvastikerajoitusta määritettäessä. Eri jäsenvaltioissa olevia yhtiöitä koskeviin sulautumisiin, diffuusioihin, varojensiirtoihin ja osakevaihtoihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä annetun neuvoston direktiivin (90/434/ETY) eli ns. yritysjärjestelydirektiivin mukaan käteisvastike voi olla enintään 10 prosenttia osakkeiden nimellisarvosta tai sen puuttuessa kirjanpidollisesta vasta-arvosta.
Tilintarkastus
Toisin kuin aikaisemmassa esityksessä, tilintarkastusta koskevat säännökset on kirjoitettu nykyisen sääntelyn pohjalta ja mandolliset muutokset tehdään sitten, jos tilintarkastusvelvollisuutta ja/tai tilintarkastajan kelpoisuutta koskevaa yleistä sääntelyä päädytään muuttamaan. Vero-osasto kannattaa tilintarkastuspakon säilyttämistä kaikilla osakeyhtiöillä. Kuten aikaisemmassa

4 (4)
lausunnossa on tuotu esille, tilintarkastuksella on merkitystä muun muassa harmaan talouden torjunnan sekä erityisesti vakuudettomien velkojien kannalta.
Yritysjärjestelyt
Esityksessä ehdotetaan muutettavaksi eräitä yritysjärjestelyitä koskevia säännöksiä joustavammiksi. Esitykseen sisältyy ehdotus ns. kolmikantasulautumisesta sekä mandollisuudesta muuttaa osakeyhtiö henkilöyhtiöksi tai yksityisliikkeeksi ilman purkautumista. Osakeyhtiölain säännökset yritysjärjestelyistä ovat jo nykyisellään joustavampia kuin verolainsäädännössä. Käytännössä verosäännöksillä on kuitenkin keskeinen vaikutus yritysjärjestelyj en toteuttamistapoihin. Elinkeinotulon verottamisesta annetun lain säännökset yritysjärjestelyistä perustuvat neuvoston ns. yritysjärjestelydirektiiviin.

Kuten valtiovarainministeriön aiemmassa lausunnossa on tuotu ilmi, ehdotettu osakeyhtiön muuttaminen henkilöyhtiöksi tai yksityisliikkeeksi ei vero-osaston näkemyksen mukaan voisi olla sellaisenaan mandollista ilman veroseuraamuksia. Veroseuraamuksitta tapahtuvissa muodonmuutoksissa keskeistä on niin sanotun jatkuvuusperiaatteen toteutuminen sekä yhtiötasolla että osakastasolla. Tällöin muodonmuutoksesta ei aiheudu sen enempää veroetua kuin verohaittaakaan. Tämän periaatteen toteuttaminen ehdotuissa muutostilanteissa on ongelmallista, sillä kyseisten yritysmuotojen verotus poikkeaa merkittävästi toisistaan.

Osastopäällikkö, ylijohtaja