Oikeusministeriön lainvalmisteluosaston pyynnösta annan osakeyhtiölain kokonaisuudistukseen tähtäävästä Osakeyhtiölakityöryhmä -nimisen työryhmän mietinnöstä (Oikeusministeriö. Työryhmämietintö 2003:4") Helsingin yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan puolesta ja nimissä kunnioittavasti seuraavan

L A U S U N N O N

O I K E U S M I N I S T E R I Ö L L E

I TAUSTAKSI

Lausunnon kohteena oleva työryhmän mietintö tähtää voimassa olevan osakeyhtiölain (29.9.1978/734) kokonaisuudistukseen. Mietintö on laadittu niin pitkälle, että se sisältää valmiin ehdotuksen uudeksi osakeyhtiölaiksi perusteluineen. Tästä syystä mietintöön on helppo ottaa kantaa. Toisaalta esitys on sellaisenaan niin laaja, että kovin yksityiskohtainen ehdotusten pohtiminen ei ole mahdollista - mietinnön erityisen huolellisen valmistelun takia siihen ei liene tarvettakaan.

Esitän lausunnossa eräitä sellaisia näkökohtia, joihin Helsingin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta pitää perusteltuna ottaa kantaa. Lausunto etenee siten, että tämän taustaksi jakson jälkeen käsittelen lyhyesti työryhmän mietinnön tiivistelmä (s. 9-18, sammandrag, s. 19-28) (II luku). Sen jälkeen lausunnossa kommentoidaan mietinnön yleisperusteluja (s. 30-83) (III luku). Lopuksi tarkastellaan luvuittain mietintöön sisältyvän lakiehdotuksen yksittäisiä säännöksiä (IV luku). Pyrkimys lausunnossa on välttää asioiden toistamista eri yhteyksissä. Siitä syystä eräät sellaiset yleiset kriittiset maininnat, joita lausunnon alussa esitetään lähinnä yleisperustelujen yhteydessä laajoina kokonaisuuksina, on yleensä jätetty toistamatta yksittäisissä lainkohtakommenteissa, vaan arvio pohjautuu näiltä osin siihen olettamaan, että työryhmän esitys toteutuisi suurin piirtein ehdotetun sisältöisenä.

Helsingin yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan puolesta ja nimissä haluan lausunnon laatijana korostaa sitä, että kokonaisuutena mietintö on erittäin hyvin ja huolella valmisteltu. Siitä annettavan lausunnon tarkoitus ei kuitenkaan ole niinkään mietinnön ansioiden kuin sen puutteiden ja/tai epäkohtien esiin tuominen. Tästä syystä työryhmän mietinnön sisältämät lukuisat hyvät ja perustellut esitykset jäävät lausunnossa erikseen mainitsematta.

II TIIVISTELMÄ

Tiivistelmä on laadittu hyvin ja selkeästi, ja se antaa mietintöön tutustujalle hyvän yleiskuvan esityksen tavoitteista, lähtökohdista ja toteuttamisesta. Oikeustieteellisellä tiedekunnalla ei sinänsä ole huomautettavaa esityksen peruslinjauksista (s. 10-13). Kuitenkin se mietinnössä (s. 12) esitetty päätelmä, etteivät yhtiön toimintamahdollisuuksia lisäävät  ... ehdotukset olennaisesti heikennä velkojien tai vähemmistöosakkeenomistajien asemaa, on hieman paradoksaalinen, siitäkin huolimatta, että mietintöön sisältyy - kuten samassa yhteydessä todetaan - näiden ryhmien asemaa turvaavia uudistuksiakin. Tiedekunnan käsityksen mukaan yhteiskunnan ja yritysten toimintaympäristön muutokset luovat historiallisesta näkökulmasta tarkasteltuna yleensä sellaisia uusia tarpeita, jotka edellyttävät säännösten ottamista lakiin vähemmistöosakkaiden ja velkojien suojan parantamisesta erityisesti sellaisia tapauksia silmällä pitäen, joita ei aiemmin lakia uudistettaessa ole voitu ottaa huomioon, kun niitä ei ole esiintynyt (ks. taustaksi esimerkiksi Toiviainen, Heikki: Suomen yhteisöoikeuden arvoperusta. Ajatuksia oikeustaloustieteestä yksityisoikeudellisia yhteisöjä ja säätiöitä koskevassa oikeudessa. Jyväskylä 2002, s. 92 ss.).

Tämän osion kohdalla Helsingin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta haluaa kiinnittää ministeriön huomiota mahdollisuuteen laatia tiivistelmä myös englanniksi. EU:n jäsenmaana suomalainen lainvalmistelu ainakin suurten uudistusten kohdalla herättänee kiinnostusta myös Skandinavian maiden ulkopuolisissa EU:n jäsenvaltioissa. Esimerkiksi Ruotsissa on sikäläisen osakeyhtiölain kokonaisuudistuksen viimeiseen vaiheeseen (SOU 2001:1: Ny aktiebolagslag. Slutbetänkande av Aktiebolagskommittén. Stockholm 2001) liitetty tiivistelmä myös englanniksi (s. 21-30).

Tiivistelmän keskeisiä ehdotuksia koskevaan jaksoon (s. 13-18) palataan jäljempänä siltä osin kuin tiedekunnalla on niistä kommentoitavaa.

III YLEISPERUSTELUT

1 Yleistä (mietinnön s. 30-44)

Työryhmän mietinnön yleisperuteluissa Suomen lainsäädännön nykytilaa, kansainvälistä kehitystä ja ulkomaista lainsäädäntöä koskevat osat ovat hyvin kirjoitetut. EU:n piirissä olevia uudistushankkeitakin on selvitetty lyhyesti. Niistä ilmenee, että usean EU:n yhtiöoikeudellisen säädöksen muuttamista ollaan tällä hetkellä valmistelemassa tai niiden muutostarpeita selvittämässä. Toisaalta työryhmä on omassa esityksessään pyrkinyt monessa kohdassa tulkitsemaan jo voimassa olevia EY:n yhtiöoikeudellisia direktiivejä (erityisesti ns. toista yhtiöoikeudellista direktiiviä eli pääomadirektiiviä) tavalla, joka ei vastanne niiden nykyistä sisältöä ja tavoiteita. Tästä syystä ja kun muutoinkaan ei ole varmuutta, mihin kehitys EU:ssa yhtiöoikeuden alalla lopulta johtaa, eräät ehdotukset (kuten kokonaan tai työryhmän käyttämän ilmaisun mukaan aidosti nimellisarvottamaan osakejärjestelmään siirtyminen heijastusvaikutuksineen muun muassa yhtiön varojen käyttämistä koskeviin säännöksiin), johtavat poikkeamiseen EU:n yhtiöoikeuden alueella (voimassa olevien) direktiivien jäsenmaiden kansallisten yhtiölainsäädäntöjen harmonisoimistavoitteeesta.

Kansainvälisen oikeuskehityksen seuranta olisi voinut olla systemaattisempaa. Mietinnön s. 40-41 käsitellään lyhyesti vain Ruotsin ja Ison-Britannian yhtiöoikeuden uudistushankkeita (lisäksi ibid. s. 41-42 tarkastellaan osakeyhtiölainsäädäntöä eräissä muissa maissa). Asiayhteyksissä tuodaan monasti esiin suppeita vertailuja eräisiin muihin maihin. Yleensä mietinnössä näytään tältä osin omaksutun lievin vaihtoehto meillä säädettäväksi laiksi.

2 Esityksen tavoitteet ja keskeiset ehdotukset (mietinnön s. 44-78)

Lakiehdotus on kirjoitettu erittäin selkeästi. Se on myös rakenteellisesti onnistunut. Eräitä kommentteja voidaan kuitenkin esittää.

Mietinnössä on eri yhteyksissä (kuten s. 46) tähdennetty yleisten periaatteiden merkityksen korostamista, mistä syystä joistakin tähän asti tärkeinä pidetyistä erityisistä eri sidosryhmiä, lähinnä vähemmistöosakkaita ja velkojia, koskevista normeista on katsottu voitavan luopua. Esityksen yleisten periaatteiden soveltaminen käytäntöön voi kuitenkin osoittautua vaikeaksi varsinkin, kun manner-eurooppalainen tuomioistuinkäytäntö ja oikeuskulttuuri rakentuvat perinteisesti sille, että tuomioistuimen tehtävänä on tulkita lakia. Esimerkiksi luopuminen lähipiirilainoja koskevasta sääntelystä, sulautumista ja jakautumista koskevissa säännöksissä olevat määräykset siitä, että velkojan oikeus vastustaa järjestelyä päättyy ennen kuin on tiedossa, kuinka moni osakas vaatii osakkeittensa lunastamista, voitonjaon kytkeminen vain maksukykyisyyden säilymiseen, ja osakkaan oikeus vaatia yhtiön lukuun korvausta yhtiön kärsimästä vahingosta saattavat aiheuttaa odottamattomia ongelmia käytännössä. Niin ikään se, että yhtiön perustamisen, osakeannin ja yritysjärjestelyjen yhteydessä vaaditaan ainoastaan hyväksytyn tilintarkastajan lausunto apportti- ja siihen verrattavista järjestelyistä, voi olla pulmallinen. Siltä osin kuin yhtiön oma tilintarkastaja antaa lausunnon, se johtanee ristiriitaan tilintarkastajalta (tilintarkastuslain) ja asiantuntijalta (julkisessa osakeyhtiössä ns. pääomadirektiivin mukaan) vaadittavan riippumatttomuuden näkökulmasta. Sikäli kuin yhtiöllä on tilintarkastaja - mistä vaatimuksesta työryhmä esittää pienissä yhtiöissä luovuttavaksi - omaisuusjärjestelyistä pitäisi vaatia ilmoituksiin liitettäviksi myös tilintarkastajien todistus omaisuudesta ja sen arvostamisesta.

Konsernia koskeva määritelmä sisältyy lakiehdotuksessa vasta 8 luvun 12 :ään. Nyt lakiehdotuksessa konsernia koskevia säännöksiä on jo ennen sen määrittelemistä. Lain selkeyden ja rakenteen kannalta konsernin määritelmä olisi tarkoituksenmukainen sisällyttää jo lain 1 lukuun.

Osakeyhtiön perustamista koskevat säännökset on laadittu siltä pohjalta, että perustaminen tapahtuu ns. samanaikaisperustamisvaihtoehdon mukaisesti. Kun käytännössä osakeyhtiö perustetaan aina tällä tavalla ja kun lain 2 lukuun sisällytetyt säännökset, joilla pyritään turvaamaan mahdollisuus myös suksessiiviperustamiselle, ovat eräissä suhteissa puutteellisia, saattaisi olla tarkoituksenmukaista säännellä yhtiön perustamisen voivan tapahtua vain samanaikaisperustamisena. Yhtiön perustamisen raukeamisuhka, ellei perustamismenettely etene erittäin nopeasti, tehnee suksessiiviperustamisen tosiasiassa mahdottomaksi toteuttaa. Sikäli kuin yhtiölle halutaan laaja omistajakunta, se voidaan toteuttaa yhtiön rekisteröimisen jälkeen järjestettävällä suunnatulla osakeannilla.

Osakeyhtiön erityisiä edustajia koskevissa lakiehdotuksen säännöksissä (ks. mietinnön s. 51 verr. mietinnön sisältämän lakiehdotuksen 6 luvun 29-31 ) jää eräitä kysymyksiä epäselviksi. Yhtäältä laissa voisi selkeyden vuoksi nimenomaisesti määritellä tällaisen edustajan kelpoisuus (yhtä laajaksi kuin hallituksen edustusvalta, ellei yhtiöjärjestyksessä muuta määrätä). Toisaalta tällaisesta edustajasta käytettävä juridinen nimitys jää hieman epäselväksi, varsinkin kun prokuralaissa (2.2.1979/130) on säännöksiä myös yleisen edustuskelpoisuuden omaavista prokuristeista.

Osakkeenomistajan osallistumismahdollisuuksia kaventavana voidaan pitä sitä mietinnössä (s. 51) mainittua ehdotusta, jonka mukaan yhtiöjärjestyksessä olisi mahdollista määrätä, että yhtiökokous voitaisiin pitää Suomen rajojen ulkopuolella. Suomalaisen osakeyhtiön tulisi pitää yhtiökokouksensa aina Suomessa - ulkomaisten osakkaiden osallistumismahdollisuus voidaan turvata sallimalla ehdotuksessa esitetyllä tavalla osallistuminen yhtiökokoukseen myös teknisen apuvälineen kautta.

Tilintarkastuspakosta kokonaan luopuminen pienissä osakeyhtiöissä voi johtaa tilinpäätösten laadun heikkenemiseen. Oikeustieteellinen tiedekunta katsoo, että pakollinen tilintarkastus pitäisi säilyttää myös pienissä yhtiöissä. Tältä osin oikeustieteellinen tiedekunta yhtyy poliisi- ja veroviranomaisten kantaan (mietinnön s. 52 s.) siitä, että maallikkotilintarkastus on näissä yhtiöissä kuitenkin tietty tae ulkopuolisille yhtiön toiminnasta annettavan julkisen tiedon oikeellisuudesta. Sikäli kuin maallikkotilintarkastuksesta halutaan luopua osakeyhtiössä, voisi hyväksytyn tilintarkastajan käyttämispakko koskea pieniäkin yhtiöitä. Huolimatta siitä, että tilintarkastuspakon säilyttäminen aiheuttaa (jonkin verran) kustannuksia pienissä yhtiöissä, se pitää voida hyväksyä hintana siitä, että osakeyhtiössä kukaan ei ole henkilökohtaisesti vastuussa yhtiön sitoumuksista.

Mietinnössä ja siihen perustuvassa lakiehdotuksessa omaksuttu aito nimellisarvottomuuteen perustuva uusi pääomajärjestelmä (yleisperustelut s. 53-56) ja osittain siitä johtuvat tai sen mahdolliseksi tekemät muutokset yhtiön rahoitukseen (yleisperustelut s. 56-58) ja varojen jakamiseen (yleisperustelut s. 58-64) on sinänsä mielenkiintoinen ja huolellisesti harkittu. Perusongelmana on se, että tällainen järjestelmä on ristiriidassa voimassa olevan EY:n julkisia osakeyhtiöitä koskevan pääomadirektiivin kanssa, joka edellyttää osakkeilla olevan nimellisarvon tai ainakin kirjanpidollisen vasta-arvon. Työryhmäkin on tämän havainnut esimerkiksi mietinnön sivulla 55, minkä lisäksi mietinnön sivulla 54 mainitaan Isossa-Britanniassa todetun tämän ristiriidan olemassa olo. Hyvin lyhyellä vasta-argumenttien (Iso-Britannia, muut EU-maat) esittelyllä ja viittaamalla USA:n ja Kanadan oikeuteen (s.53) työryhmä tulkitsee pääomadirektiiviä siten, että se ei estäisi uuden järjestelmän omaksumista. Perusargumenttina tulkinnalleen työryhmä mainitsee Ruotsin osakeyhtiölakiuudistuksen, joka rakentuu samalle pohjalle (SOU 2001:1, s. 205-221). Tämä tulkinta on selkeästi ristiriidassa voimassa olevan pääomadirektiivin tavoitteiden ja sen yksittäisten artiklojen kanssa. Se myös horjuttaa sitä yleistä yhtiöoikeuden harmonisointipyrkimystä, johon EU:ssa direktiivien avulla pyritään. Mainituista syistä Helsingin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta suhtautuu tähän esitykseen tällä hetkellä erittäin varauksellisesti. Olisi suotavaa odottaa, mihin kehitys EU:ssa johtaa, ja vasta sitten ryhtyä yhtiöoikeudellisten direktiivien sallimiin järjestelyihin.

Maksuttoman osakeannin suuntaamisen salliminen ei näytä perustellulta. Eurooppalaisessa oikeuskulttuurissa pääsääntönä oleva osakkeenomistajien ensisijainen aiempaan omistukseen perustuva merkintäetuoikeus rakentuu sille ajatukselle, että osakkaat omistavat yhtiön, ja erilaisilla teoreettisilla argumenteilla heidän osakkeensa edustaa osuutta yhtiön varallisuudesta. Maksuton osakeanti (nykylain rahastoanti) suunnattuna, jossa yhtiöön ei tule uutta varallisuutta merkintähintana, vähentää aiempien osakkaiden osuutta yhtiön varallisuudesta osakkeet merkinneiden henkilöiden - jotka voivat olla yhtiössä jo osakkaita tai ulkopuolisia - eduksi. Suunnattu maksuton osakeanti voi lisäksi johtaa epätoivottuihin tuloksiin osakkaiden yhdenvertaisuuden näkökulmasta. Erityisesti sellainen maksuton osakeanti, joka suunnataan yhtiölle, saattaa myös rahoituksellisesti johtaa väärinkäytöksiin tai - rehellisessä yritystoiminnassa - esimerkiksi olosuhteiden myöhemmin muuttuessa tällaisen arvottoman yhtiövarallisuuden käyttämiseen muun muassa erilaisissa rahoitusjärjestelyissä taloudellisesti epätarkoituksenmukaisella tavalla. Helsingin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta suhtautuu erittäin varauksellisesti maksuttoman suunnatun osakeannin sallimiseen ja varsinkin sellaisen suuntaamisen sallimiseen yhtiölle itselleen.

Varojen jakamista (yleisperustelut s. 59-64) koskevien säännösten taustalla vaikuttaa osaksi mietinnössä omaksuttu tulkinta julkisia osakeyhtiöitä koskevasta pääomadirektiivistä, ja sen mukaisen rahoitusjärjestelmän säänteleminen. Työryhmän pyrkimyksenä näyttää olleen lisätä osakeyhtiön voitonjakoon käytettävissä olevia varoja. Toisaalta tähän suuntaan vaikuttanevat myös IAS-standardit.

Työryhmän ehdottama voitonjakokelpoisten varojen enimmäismäärän laskeminen ainoastaan sellaisen yleisen ja hallituksen yleiseen huolellisuusvelvollisuuteen perustuvan mittapuun mukaan, jonka nojalla voitonjako ei saa johtaa yhtiön maksukyvyttömyyteen, ei anna erityisen konkreettisia ohjeita siitä, kuinka paljon voittona voidaan yhtiöstä jakaa varoja. Mietinnössä (s. 59-61) tarkasteltujen esimerkkimaiden sääntelyn pohjalta työryhmän esitys näyttäisi johtavan siihen, että yhtiö voisi jakaa voitostaan osinkona osakkeenomistajille varoja suurin piirtein samalla tavalla kuin Yhdysvalloissa uudistetun malliosakeyhtiölain (RMBCA) nojalla on mahdollista, siitä huolimatta, että sen mukaista voitonjakoa ei ole omaksuttu USA:ssakaan läheskään kaikissa osavaltioissa (ks. mietinnön s. 60 s.). Kun IAS-standardit tullevat joka tapauksessa johtamaan varojen käyttöä koskevien säännösten varsin suureen uudelleen arvioimiseen ja voitonjakoon käytettävissä olevien varojen kasvamiseen, ei voida pitää perusteltuna sitä, että laki sallii sen - normaalitoiminnan aikana teoreettisen - mahdollisuuden, että yhtiö jakaisi kaiken muun varallisuutensa osakkaille (ilman velkojiensuojamenettelyä) kuin sen, mitä tarvitaan siihen, ettei yhtiö tule maksukyvyttömäksi. Yhtiön varojen käyttämistä koskevassa sääntelyssä on yhteiskunnan kannalta tärkeätä kiinnittää huomio yritysten yhteiskuntavastuuseen, joka suurissa yhtiöissä ja niitä koskevassa oikeudellisessa sääntelyssä on tänä päivänä suuri keskustelukysymys, ja joka ilmenee myös vastuuna työllisyydestä. Ei voida pitää oikeana sellaista yhteiskunnan ohjausta, jossa yritykselle tehdään nykyistäkin laajemmin mahdolliseksi yhtiön varallisuuden jakaminen vain osakkeenomistajille siinä laajuudessa, että yhtiön toiminta ei hyödytä muita kuin osakkeenomistajia. Esityksen mukainen voitonjakomahdollisuus saattaa estää tai rajoittaa mahdollisuuksia laajentaa ja parantaa tuotantoa/tuotteiden laatua, säilyttää ja/tai alentaa tuotteiden hintoja sekä ylläpitää työllisyyttä. Sellainen varojen käyttäminen, joka ei (välittömästi tai lyhyellä aikavälillä) johda maksukyvyttömyyteen, tekee yhtiön jatkuvasti riippuvaiseksi muusta rahoituksesta kuin sen oman toiminnan tuottamasta ylijäämästä, lisää työttömyyttä, vaikuttaa työmotivaatioon ja sitä kautta työn tuottavuuteen. Suomessakin on esimerkkejä viime vuosiltakin - vaikka osingonjako- ja varojenkäyttösäännökset ovat voimassa olevassa laissa mietinnössä esitettyä tiukemmat - siitä, kuinka suuret yhtiöt jakavat jopa aiempia vuosia suurempia osinkoja samalla kun henkilöstöä vähennetään, tai että henkilöstöä vähennetään jostakin tuotantoyksiköstä, jossa kustannukset ylittävät tuotot siitä huolimatta, että yrityksen kokonaistulos on suurin piirtein yhtä hyvä kuin aiemmin. Pitkällä aikavälillä se saattaa vaarantaa yhtiön kilpailukyvyn useallakin tavalla (ks. näistä kysymyksistä laajana yhdysvaltalaisena esityksenä Ellsworth, Richard R.: Leading with Purpose. The New Corporate Realities. Influences on Competitiveness, Leadership, and the Individual. Stanford Business Books, Stanford University Press 2002, ks. myös Toiviainen, mts. s. 126 ss.).

Lähipiirilainoja koskevista rajoituksista luopuminen (yleisperustelut s. 63-64) ei ole perusteltua. Työryhmänkin (s. 64) mainitsemat nykyisen osakeyhtiölain esitöissä esitetyt perustelut rajoituksille ovat edelleen ajankohtaisia, ja toisin kuin mietinnössä annetaan ymmärtää, merkityksellisiä. Turvautuminen pelkästään korvausvastuuseen ja yleisiin periaatteisiin näiden rahoitusjärjestelyjen ratkaisemisessa johtaa nykyistäkin suurempiin ongelmiin niiden selvittämisessä - onhan nykyisinkin tuomioistuimissa käsitellyistä riidoista useissa kysymys myös nykyisen osakeyhtiölain 12 luvun 7 :n rikkomisesta.

Omia osakkeita (yleisperustelut s. 64-67) koskevat ehdotukset ovat julkisten osakeyhtiöiden osalta perusteltuja. Yksityisten osakeyhtiöiden osalta muutokset voivat johtaa sellaisiin ristiinomistusjärjestelyihin, joissa yhtiöt omistavat toisiaan vastavuoroisesti siten, että niiden (lähes) ainoa omaisuus muodostuu toisten samaan ryhmään kuuluvien yhtiöiden osakkeista, tai että konsernisuhde syntyy hyvin pienellä reaalisella osake- ja äänimäärällä. Tämänkaltaiset epätoivotut seuraamukset pitäisi ottaa huomioon niissä säännöksissä, joissa tytäryhtiön sallitaan konsernisuhteen syntymisen jälkeen hankkia vastiketta vastaan emoyhtiön osakkeita.

Yritysjärjestelyjä koskevat ehdotukset (yleisperustelut s. 67-70) ovat pääosin onnistuneita. Erityisesti jakautumisen tyhjentävä sääntely lakitekstissä selkiyttää normistoa huomattavasti. Pyrkimys sulautumista ja jakautumista koskevan menettelyn nopeuttamiseen antamalla kuulutus velkojille ennen yhtiökokousta (s. 68) heikentää kuitenkin velkojiensuojaa, minkä työryhmäkin toteaa (ibid.). Tällaista heikennystä ei voida pitää perusteltuna toimenpiteissä, jotka yrityksen toiminnassa ovat - vaikkakin tämän päivän muoti-ilmiönä - poikkeuksellisia ja epätavallisia. Velkojien suojan heikentämisen vaikutuksen merkityksellisyyttä korostaa sekin, että ehdotuksessa sulautumista vastustavan osakkeenomistajan oikeutta vaatia lunastus osakkeistaan esitetään helpotettavaksi varsin merkittävästi, mikä lisännee käytännössä lunastusvaatimuksia.

Työryhmän ehdotus ns. kolmikantasulautumisen sallimisesta (yleisperustelut s. 68) ei liene sopusoinnussa EY:n sulautumisdirektiivin (ks. esimerkiksi sulautumisdirektiivin art.2 ja 3.1) kanssa. Sikäli kuin tällainen sulautuminen kuitenkin lopullisessa laissa tulisi hyväksytyksi, sekin todennäköisesti lisäisi sulautumista vastustavien osakkaiden halukkuutta vaatia osakkeittensa lunastamista, mikä lisää edellisessä tekstikappaleessa mainitun velkojansuojan heikentämisen merkityksellisyyttä.

Yritysmuodon muuttamista koskeva ehdotus (yleisperustelut s. 70) on onnistunut. Monissa pienissä yrityksissä lienee tämän kaltaisia tarpeita, jotka sääntelyn puuttuminen on tehnyt taloudellisesti epätarkoituksenmukaisiksi. Näiden säännösten ottaminen lakiin olisi aiheellista tehdä nopeasti, vaikkapa nykyisen lain osittaisuudisuksella, kun vuoden 1997 osittaisuudistuksen mukaan alle nykyisen lain minimiosakepääomalla toimiville pienille yksityisille osakeyhtiöille asettama määräaika osakepääoman korottamisen vaihtoehtona esimerkiksi muuttaa yritysmuoto henkilöyhtiöksi päättyy vuoden 1997 uudistuksen siirtymäsäännös 4:n mukaan 31.8.2004.

Mietinnön seuraamusjärjestelmää koskevat ehdotukset (yleisperustelut s. 71-75) ovat yleensä onnistuneet. Ehdotus mahdollisuudesta yhtiöjärjestyksessä rajoittaa osakeyhtiön johdon yhtiöön kohdistuvaa korvausvastuuta siten, että se edellyttäisi törkeää huolimattomuutta (lakiehdotuksen 22 luvun 10 ) on kuitenkin poistettava. Työryhmän esittämät perustelut (s. 75 ja erityisperustelut s. 262-264) korvausvelvollisuuden yleisenä syntyedellytyksenä olevan lievän huolimattomuuden lieventämiselle eivät ole vakuuttavia. Korvausvelvollisuuden yleinen perusta yleismaailmallisestikin on lievä huolimattomuus. Johdon korvausvastuuta rajoittava määräys tulisi kasvuyritysten lisäksi todennäköisesti hyvin monen yhtiön yhtiöjärjestykseen ja tekisi käytännössä mahdottomaksi saada yhtiölle korvausta johdon toimillaan yhtiölle aiheuttamista vahingoista. Jo tänä päivänä menettelyn - lievä - huolimattomuus on erittäin vaikea näyttää toteen. Mikäli edes se ei riittäisi vaan korvausvastuun syntyminen edellyttäisi törkeää huolimattomuutta, yhtiön kärsimistä vahingoista olisi käytännössä mahdotonta saada johtajilta korvausta. Lisäksi törkeän tuottamuksen kriteeri voi johtaa yritysjohdon ottamaan nykyistäkin suurempia taloudellisia riskejä yhtiön lukuun ja aiheuttamaan suuria vahinkoja yhtiön kaikille sidosryhmille, velkojat, henkilöstö ja yhteiskunta mukaan luettuina. Ehdotettu mahdollisuus lieventää korvausvastuuta yhtiöjärjestyksen määräyksellä näyttää muutoinkin olevan ristiriidassa (erityisesti suuria yhtiöitä koskevan) yrityksen johdon korvausvastuusta tällä hetkellä käytävän keskustelun kanssa, jossa yritysten yhteiskuntavastuuseen vedoten jopa nykyistä lievästä huolimattomuudesta johtuvaa korvausvastuuta pidetään liian lievänä (ks. esimerkiksi Ellsworth, mts. 348, joka ei pidä perusteltuna sitä, että trustee:n on korvausvelvollisuutensa välttääkseen toimittava kuten prudent man kun taas yritysjohtajalle riittää duty of loyalty ja duty of care yhdistettynä business judgment -sääntöön).

Jatkovalmisteluun jätettyjen ja ehdotuksesta poistettujen kysymysten (yleisperustelut s. 78-80) selvittäminen erikseen lienee asianmukaista tulevaisuudessa. Helsingin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta pitää lisäksi tärkeänä selvittää erikseen ennen uuden osakeyhtiölain säätämistä ristiinomistuksen estämistä koskevan säännöstön tarpeellisuus yksityisissä osakeyhtiöissä, mikäli lakiehdotuksessa sallitaan tytäryhteisön hankkivan vastiketta vastaan taikka muutoin omistavan emoyhtiönä olevan yksityisen osakeyhtiön osakkeita ehdotuksessa sallitulla tavalla (ks. komiteanmietintö 1992:32, s. 379-380, missä vuoden 1997 osakeyhtiölain osittaisuudistuksen yhteydessä kysymystä pohdittiin lyhyesti, mutta jätettiin se selvitettäväksi jatkossa).

Tiedekunta katsoo myös tarpeelliseksi selvittää vastuun samastusta koskevien yleisten sääntöjen tarve osakeyhtiölaissa. Tätä kysymystä pohdittiin vuoden 1997 osakeyhtiölakiuudistuksen yhteydessä (komiteanmietintö 1992:32, s. 355 ss.), vaikka sääntelylle ei silloin katsottu olevan tarvetta. Samaa kysymystä on Ruotsissa selvitetty useassakin yhteydessä (viimeksi SOU 2001:1, s. 279-292). Vastuun samastusta koskeva sääntely saattaisi Suomessa olla nyt lakia uudistettaessa puollettavissa, kun työryhmä esittää osakasvähemmistön ja velkojien suojaan eräitä heikennyksiä, esittää lakiin yleistä määräystä siitä, että yhtiö voi toimia kaikilla toimialoilla, ellei yhtiöjärjestyksessä muuta määrätä, ja ehdottaa mahdolliseksi yhtiöjärjestysmääräyksellä nostaa johdon korvausvastuun syntymisen kynnystä yhtiötä kohtaan siten, että tavallisen huolimaton johtaja ei ole korvausvelvollinen vaan vasta törkeän huolimaton. Korkeimman oikeuden ratkaisut KKO 1996:68 ja KKO 1997:17, joissa vastuun samastamista on periaatteessa pidetty mahdollisena - vaikka kummassakaan ratkaisussa samastamisen edellytysten ei katsottu täyttyneen - osoittavat yhdessä aiemmin vastuun samastusta koskevina ratkaisuina esitettyjen korkeimman oikeuden päätösten kanssa, että Suomessa (ja Skandinavian maissa) kynnys vastuun samastamiselle yhtiöoikeudessa on erittäin korkea verrattuna moniin muihin maihin, erityisesti USA:han.

Jatkossa olisi aiheellista selvittää myös konserniavustusten yhtiöoikeudellisia ongelmia ja sääntelyn tarvetta (ks. näistäkin komiteanmietintö 1992:32, s. 377-378).

IV EHDOTUS OSAKEYHTIÖLAIKSI

Tässä lausunnon osassa otetaan pykäläkohtaisesti kantaa työryhmän ehdotukseen uudeksi osakeyhtiölaiksi. Esitys etenee luvuittain ja pykälittäin. Lainkohtiin puututaan vain siinä tapauksessa, että niihin on jotakin sanottavaa. Kommenttien perustana on olettama siitä, että lakiehdotus toteutuu työryhmän esittämän suuntaisena. Siitä syystä tässä luvussa ei enää tarpeettomasti toisteta yllä esitettyjä yleisiä kommentteja ja pyritään muutoinkin välttämään niiden näkökohtien uudelleen esittämistä, jotka ilmenevät lausunnon edellisistä luvuista.

Ehdotuksen lainkohtiin viitataan käyttämällä osakeyhtiölakiehdotuksesta lyhennettä EOYL.

EOYL 1 LUKU: Osakeyhtiön toiminnan keskeiset periaatteet ja lain soveltaminen

Ei kommentoitavaa. EOYL 8 luvun 12 :ssä oleva konsernin määritelmä olisi syytä sisällyttää tähän lukuun.

EOYL 2 LUKU: Perustaminen

EOYL 2 luvun 1 :n 2 momentti

Lakiehdotuksessa pyritään tekemään mahdolliseksi simultaaniperustamisen lisäksi myös suksessiiviperustaminen. Lainkohdan lopussa oleva viittaus mahdollisuuteen peruuttaa merkintä jää tästä syystä hieman epäselväksi, kun 1 momentissa ja 2 momentin alussa on säädetty, että kaikkki osakkaat allekirjoittavat perustamiskirjan, ja koko osakepääoma katsotaan merkityksi perustamiskirjan allekirjoittamisella. Lainkohdan 2 momentin loppuosa kaipaa kielellistä selventämistä.

EOYL 2 luvun 3 :n 2 momentti

Yhtiön  vähemmistöosakkaiden ja velkojien suojan kannalta on tärkeää, että perustamiskirjaan (tai yhtiöjärjestykseen, EOYL 2 luvun 4 ) tulee pakollisena määräys yhtiön toimialasta.

EOYL 2 luvun 4  (ja 5 )

Jatkovalmistelussa olisi aiheellista harkita sellaisen Ison-Britannian oikeuden esikuvan mukaisen perusyhtiöjärjestyksen (malliyhtiöjärjestyksen) säätämistä oikeusministeriön asetuksella, joka tulisi sovellettavaksi sellaisen yhtiön yhtiöjärjestyksenä, joka ei laadi sellaista itse.

EOYL 2 luvun 8 :n 2 momentti

Lainkohta jättää tulkinnanvaraiseksi sen, mikä on sellaisen henkilön asema, joka on maksanut osan merkitsemistään osakkeista, mutta on sittemmin menettänyt ne. Ehdotuksen mukaan uusi omistaja on velvollinen maksamaan erääntyneen määrän. Tarkoittaako tämä koko erääntynyttä määrää vai maksamatta olevaa erääntynyttä määrää, ja mikä oikeus osakkeensa menettäneellä henkilöllä on siihen osaan merkintähinnasta, jonka hän ennen osakkeiden menettämistä on maksanut (siltä osin kuin se ylittää EOYL 2 luvun 8 :n 3 momentissa mainitun summan).

EOYL 2 luvun 10 :n 3 momentti

Lainkohdassa pitäisi vaatia rekisteri-ilmoitukseen liitettäväksi aina myös yhtiön kaikkien omien tilintarkastajien antama todistus osakepääoman yhtiölle maksamista koskevien säännösten noudattamisesta. Momentin 2 kohdan vaatimus ei täyttäne pääomadirektiivin 10 art.:n vaatimusta riippumattoman asiantuntijan todistuksesta.

EOYL 2 luvun 11 :n 1 momentti ja 2 luvun 13 :n 1 momentti

Säännös vastuun siirtymisestä rekisteröimisellä yhtiölle ennen perustamissopimuksen allekirjoittamista tehdystä yksilöidystä sopimuksesta on epäselvä ja tulkinnanvarainen.

EOYL 2 luvun 15 :n 2 momentti

Perustamisen raukeamisen seurauksena oleva vastuu pitäisi ulottaa hallituksen jäsenten lisäksi myös toimitusjohtajaan

EOYL 2 luvun 16 

Ainakin siinä tapauksessa, että yhtiön perustaminen tapahtuu suksessiiviperustamismenettelynä, erityisistä eduista olisi muiden merkitsijöiden (ja ulkopuolisten) suojaamiseksi syytä antaa perustamiskirjassa selvitys samalla tavalla kuin apporttijärjestelyjen yhteydessä (EOYL 2 luvun 7 ). Säännöksen tulisi lisäksi koskea myös yksityisiä osakeyhtiöitä.

Lainkohdan sijainti voisi olla aikaisemmin EOYL 2 luvussa, esimerkiksi EOYL 2 luvun 3 :ssä erillisenä momenttina.

EOYL 2 luvun 17 

Julkisen osakeyhtiön toiminnan alkuajan suuria hankintoja koskevaa säännöksen 1 momenttia tulisi lain kiertämisen estämiseksi tarkistaa siten, että ratkaisevaa olisi sopimuksen tekohetki eikä hankinta (omistusoikeuden siirtyminen).

Lainkohdan 2 momenttiin olisi aiheellista selvyyden vuoksi ottaa säännös siitä määräajasta, jonka kuluessa yhtiökokouksen päätös liitteineen on ilmoitettava rekisteröitäväksi.

Muilta osiltaan lainkohdan osalta viittaan siihen, mitä edellä EOYL 2 luvun 10 :n 3 momentin yhteydessä olen todennut.

Yksityisen osakeyhtiön osalta työryhmä ei ehdota vastaavia säännöksiä. Lain jatkovalmistelussa voisi harkita sitä komiteanmietinnössä 1992:32 ollutta vastinetta yhtiökokouksen hyväksynnälle selvityksineen, jonka mukaan EOYL 2 luvun 17 :n tarkoittamana aikana toimen suorittajat olisivat henkilökohtaisessa vastuussa tällaisista isoista hankinnoista. Vastuun voisi välttää osoittamalla, ettei ole ollut mukana valmistelemassa, päättämässä tai täytäntöönpanemassa tämän kaltaista ratkaisua, ja se päättyisi, mikäli yhtiö ei mainitun määräajan kuluttua umpeen olisi EOYL 20 luvun 25 :ssä tarkoitetun uhan alainen. Osakeyhtiölakitoimikunta esitti tämän tyyppistä säännöstä pienille yksityisille osakeyhtiöille vuoden 1997 osakeyhtiölakiuudistuksen yhteydessä (ks. komiteanmietintö 1992:32, s. 382-385), mutta eri lausunnoissa se torjuttiin. Säännös kuitenkin turvaisi toimintaansa aloittavassa yrityksessä velkojien asemaa ja osakkaiden yhdenvertaisuuden toteutumista. Sellainen argumentti, jonka mukaan tällainen säännös olisi ristiriidassa sen yleisen osakeyhtiöoikeudellisen periaatteen kanssa, että omistajat (ja johto) eivät vastaa henkilökohtaisesti yhtiön sitoumuksista, menettää suurimman osan merkityksestään, kun otetaan huomioon, että vastuu koskisi vain toiminnan alkuajan suuria hankintoja yhtiölle, siitä voisi vapautua näyttämällä, että ei ole ollut siinä mukana, ja se lakkaisi kokonaan määräajan kuluttua. Onhan Suomessakin erityissäännöksiä osakkeenomistajan yleisestä henkilökohtaisesta vastuusta esimerkiksi asianajajista annetun lain (12.12.1958/496) 5 :n 2 momentissa, ja Ruotsin voimassa olevan osakeyhtiöitä koskevan lain 13 luvun 2 :n nojalla vastaavanlainen henkilökohtainen vastuu (samastus) on säädetty seuraamukseksi siinä tarkoitetun normin rikkomisesta.

YLEISKOMMENTTI EOYL 2 luvusta: Lakiehdotuksen mukaan kaikki osakkaiksi tulevat henkilöt ovat mukana perustamassa yhtiötä ja allekirjoittavat perustamiskirjan. Tästä syystä ja kun käytännössä osakeyhtiön perustaminen ei tapahdu suksessiiviperustamismenettelyä käyttämällä, osakeyhtiön perustamista koskeva säännöstö voisi tehdä samanaikaisperustamisesta ainoan sallitun perustamistavan. Silloin olisi vältettävissä ne ongelmat, jotka esityksen mukaisesta osakeyhtiön rekisteriin ilmoittamisen lyhyestä määräajasta johtuvat, mikäli osakkeita poikkeuksellisesti tarjottaisiin erikseen merkittäviksi. Lähtökohtana voisi muutoinkin pitää perustamisen yhteydessä merkittyjen osakkeiden maksamista (rahana tai apporttina) mahdollisimman pian perustamiskirjan allekirjoittamisen jälkeen, eräänlaisena käteissuorituksena.

EOYL 3 LUKU: Osakkeet

EOYL 3 luvun 2 :n 2 momentti

Lainkohta on siirretty voimassa olevan osakeyhtiölain 3 luvun 13 :n 2 momentista sellaisenaan. Uudistuksen yhteydessä sen sanontaa voisi selventää siten, että lainkohdasta kävisi selvästi ilmi, että sen mukaan yhteisomistajat voivat käyttää osakeoikeuksia (äänioikeutta) yhtiökokouksessa vain yhdessä siten, että joidenkin yhteisomistajien ollessa poissa läsnä olevalla/olevilla yhteisomistajalla/yhteisomistajilla tulee olla valtuutus muilta, tai ulkopuolisen edustaessa yhteisomistajia valtuutus tulee olla kaikilta yhteisomistajilta (ks. voimassa olevan lain epäselvyydestä ja tässä esitetyn kannan suuntaisesti muun muassa Toiviainen, Heikki: Ownership and Control in Companies Limited by Shares in Finland. Helsinki 1998, s. 60-61 ja laajasti Nuolimaa, Risto: Lunastuslauseke ja suostumuslauseke. Mikkeli 1984, s. 133-135).

EOYL 3 luvun 3 :n 1 momentti

Lainkohdassa ei ole asetettu mitään rajoitusta sille, kuinka paljon osakelajit voivat erota toisistaan äänimäärän perusteella. Tästä ei ole myöskään erityistä mainintaa eikä lain muuttamiselle perusteluja mietinnössä (ks. mietinnön perustelujen s. 101). Kun yleinen pyrkimys osakeyhtiöoikeudessa on pitkään ollut moniääniosakkeista luopuminen (pääomayhtiön perusidea: osake- -ja ääni -periaate) eivätkä tämän tyyppiset osakkeet liene Suomea ja Ruotsia lukuun ottamatta yleismaailmallisesti kovin yleisiä, olisi lainkohdassa ehdottomasti oltava määriteltynä raja sille, kuinka paljon äänimäärät voivat erota (vaikkapa nykyisin voimassa oleva 20:1 -sääntö, ks. näistä kysymyksistä esimerkiksi komiteanmietintö 1992:32, s. 224-245 ja s. 474-475).

EOYL 3 luvun 3 :n 2 momentti ja 3 luvun 4 

Juridisena terminä ilmaisu äänivallaton osake on harhaan johtava, kun lainkohdissa tarkoitetut osakkeet tuottavat kuitenkin suoraan lain mukaan äänioikeuden määrätyissä asioissa.

EOYL 3 luvun 5 :n 2 momentti

Lainkohdan ensimmäisessä virkkeessä on ilmeinen painovirhe, kun siinä sanotaan, että  ... osakepääomaan on merkittävä ... vähintään nimellisarvon määrä (kursivointi tässä osoittamassa painovirhettä). Samaten lainkohdan viimeisessä virkkeessä sana vähintään lienee tarpeeton.

EOYL 4 LUKU: Arvo-osuusjärjestelmään kuuluvat osakkeet

EOYL 4 luvun 5 :n 1 momentti

Lainkohdassa on ilmeinen painovirhe, kun siinä sanotaan, että [E]dellä 2 :n 3 momentissa tarkoitettua osakasluetteloa ... , kun viittauksen pitäisi olla 2 :n 4 momenttiin.

EOYL 5 LUKU: Yhtiökokous

EOYL 5 luvun 6 :n 3 momentti

Kun ehdotuksen 5 luvun 25 :ssä yhtiön johdolle (hallituksen jäsenet ja toimitusjohtaja) on asetettu tiedonantovelvollisuus (osakkeenomistajan kyselyoikeus), lainkohdassa pitäisi säätää hallituksen jäsenille ja toimitusjohtajalle velvollisuus aina olla läsnä yhtiökokouksessa. Kun osakkaan ei tarvitse ennakolta ilmoittaa käyttävänsä kyselyoikeuttaan, hallituksen jäsenten ja toimitusjohtajan läsnäolo yhtiökokouksessa on aina välttämätöntä.

EOYL 5 luvun 11 

Lainkohdan lopussa on ilmeinen painovirhe, kun siinä viitataan pykälän 1 momenttiin, vaikka pykälässä on vain 1 momentti.

EOYL 5 luvun 12 

Kun yhtiössä voi olla moniääniosakkeita, ja kun yhtiöjärjestys voi sisältää ns. ääniasteikkoja, lainkohdassa tulisi ehdottomasti säätää voimassa olevan lain mukaisesti, että kellään osakkeenomistajalla ei voi olla kuin enintään laissa määrätyn kertainen (esimerkiksi 20-kertainen) äänimäärä verrattuna kehenkään toiseen yhtä monta osaketta omistavaan henkilöön.

Ks. muilta osiltaan kommentti EOYL 3 luvun 3 :n 1 momentin kohdalla.

EOYL 5 luvun 14 :n 2 momentti

Lainkohdan sanonta on jossakin määrin epäselvä, kun siinä ei selkeästi mainita, poistuuko esteellisyys silloin, kun kaikki läsnä olevat osakkaat ovat jäävejä, vai jätetäänkö esteellisyyssäännökset ottamatta huomioon vain siinä tapauksessa, että yhtiön kaikki osakkaat ovat esteellisiä.

EOYL 5 luvun 16 :n 2 momentti

Lainkohdan viimeinen virke ei vastaa sanonnallisesti erityisperusteluissa sille asetettua tarkoitusta (mietinnön s. 122-123), jossa todetaan, että tekninen apuväline voi estää puhe- ja kyselyoikeuden käyttämistä. Säännöksen teksti on kirjoitettu siten, että yhtiön hallitus voisi kokouskutsussa yleisesti rajoittaa teknisen apuvälineen kautta kokoukseen osallistuvan osakkaan puheoikeutta.

EOYL 5 luvun 21 :n 1 momentti

Siitä syystä, että kaikilla osakkeenomistajilla ei välttämättä ole internet-yhteyttä tai he eivät pysty sitä käyttämään, lainkohta tulisi muuttaa siten, että asiakirjat olisi pidettävä nähtävinä sekä yhtiön pääkonttorissa että internet-sivuilla (mikäli yhtiöllä sellainen on).

EOYL 5 luvun 23 

Lainkohdassa ei ole säännöksiä yhdenyhtiön yhtiökokouksen pöytäkirjasta. Ainoan osakkaan päätösten dokumentointi on kuitenkin tärkeää yhtäältä yhtiötä koskevien tietojen saamisen kannalta ja toisaalta siitä syystä, että yhtiöön voi tulla muitakin osakkaita, joilla saattaa olla tarve hankkia yhtiöstä tietoja myös tätä kautta.

EOYL 5 luvun 26 :n 1 momentti

Lainkohdassa on säännös siitä, että äänten mennessä tasan äänestys ratkaistaan kaikissa asioissa arvalla. Säännöksen perusteluissa (mietinnön s. 127) on tältä osin vain todettu, että puheenjohtajalla ei olisi enää ratkaisuvaltaa, mikäli äänet menevät tasan muissa asioissa kuin vaaleissa. Voimassa olevan lain mukainen järjestely, jossa muissa asioissa kuin vaaleissa kokouksen puheenjohtajan ääni ratkaisee, olisi syytä säilyttää, sillä se antaa arpomista perustellumman tuloksen, varsinkin kun on kyseenalaista, voidaanko lainkohdan 2 momentin nojalla tällainen puheenjohtajalle ratkaisevan äänen tasaäänitapauksessa antava määräys ottaa yhtiöjärjestykseen. Toinen mahdollisuus olisi se, että äänten mennessä muissa asioissa kuin vaaleissa tasan, mitään päätöstä ei olisi syntynyt (lakihan vaatii lähtökohtaisesti enemmistön annetuista äänistä päätöksen tueksi, ja tasaäänitapauksessa enemmistöä ei ole muodostunut).

EOYL 6 LUKU: Johto ja edustaminen

EOYL 6 luvun 3 :n 1 momentti

Lainkohdassa jää epäselväksi, miten enemmistö lasketaan - kaikista jäsenistä, läsnä olevista jäsenistä vai läsnä olevista esteettömistä jäsenistä - ja miten hallituksen jäsenen esteellisyys määrätyssä asiassa vaikuttaa hallituksen päätösvaltaisuuteen ja päätösten syntymiseen.

EOYL 6 luvun 8 :n 2 momentti

Sana viedä on tavallista puhekieltä. Sen voisi korvata esimerkiksi sanalla alistaa tai saattaa (yhtiökokouksen päätettäväksi).

EOYL 6 luvun 10 

Lainkohtaan olisi aiheellista ottaa säännös erityisestä määräajasta, jonka umpeen kuluttua yhtiökokous vasta voi valita sellaisen hallituksen jäsenen, jonka valitsemisen yhtiöjärjestyksen määräyksellä siihen oikeutettu muu taho kuin yhtiö on jättänyt suorittamatta.

EOYL 6 luvun 11 :n 1 momentti

Hallituksen jäsenen kelpoisuutta koskevaa säännöstä tulisi täydentää siten, että myöskään sellainen henkilö, jolle on holhoustoimesta annetun lain (1.4.1999/442) 3 :n mukaisesti määrätty edunvalvoja, vaikka hän ei ole vajaavaltainen, ei voisi toimia hallituksen jäsenenä (tämä kommentti soveltuu kaikkiin niihin yhteisöoikeuden säännöksiin, joissa vajaavaltaista ei pidetä kelvollisena tiettyyn tehtävään).

EOYL 6 luvun 18 :n 2 momentti

Voimassa olevan osakeyhtiölain 8 luvun 6 :n 1 momentista siirrettyä säännöstä olisi aiheellista täydentää siten, että lainkohdasta kävisi selvästi ilmi toimitusjohtajan yleinen velvollisuus informoida hallitusta muutoinkin kuin vain sellaisissa tapauksissa, joissa hän on toiminut normaalivaltuuksiensa ulkopuolella.

EOYL 6 luvun 21 :n 2 momentti

Lainkohta vaikeuttaa huomattavasti toimitusjohtajan eroamista, mikäli eroaminen tulisi voimaan vasta, kun siitä on ilmoitettu hallitukselle - pitäisin riittävänä ilmoituksen tekemistä hallituksen puheenjohtajalle tai jollekin sen jäsenistä.

EOYL 6 luvun 24 

Yhtiön toimivaa johtoa (hallitus, toimitusjohtaja) tehokkaasti valvovan hallintoneuvoston järkiperäisen toiminnan kannalta olisi suotavaa, että hallituksen jäsenellä ja toimitusjohtajalla olisi velvollisuus pyynnöstä antaa tietoja myös yksittäiselle hallintoneuvoston jäsenelle hallintoneuvoston kokouksen ulkopuolellakin.

EOYL 6 luvun 26 

Ks. kommentti EOYL 6 luvun 10 :n kohdalla.

EOYL 6 luvun 29-31 

Säännöksissä tulisi selventää edustajan yleinen kelpoisuus. Niin ikään tällaisen edustajan titteli tai nimitys olisi syytä selventää juridisella termillä samoin kuin esityksessä tarkoitetun edustajan ja prokuravaltuutuksen nojalla toimivan edustajan (prokursitin) välinen ero.

EOYL 7 LUKU: Tilintarkastus ja erityinen tarkastus

EOYL 7 luvun 4 

Lainkohdan ensimmäisessä virkkeessä on ilmeinen painovirhe, kun siinä todetaan, että  ... jollei ... hallituksen jäsentä valittaessa toisin päätetä (kursivointi tässä osoittamassa painovirhettä), vaikka siinä pitäisi olla  ... jollei ... tilintarkastajaa valittaessa toisin päätetä..

EOYL 7 luvun 9 

Ks. kommentti EOYL 5 luvun 21 :n 1 momentin kohdalla.

EOYL 8 luku: Oma pääoma ja tilinpäätös

EOYL 8 luvun 12 

Konsernin määritelmä olisi selkeämpää ottaa EOYL 1 lukuun, kun laissa on jo useassa yhteydessä ennen 8 luvun 12 :ää ollut säännöksiä konsernista, emoyhtiöstä ja/tai tytäryhteisöstä. 

On pidettävä onnistuneena ratkaisuna sisällyttää myös määräysvallassa olevat säätiöt konsernimääritelmän puitteisiin. Oikeudellinen termi yhteisö - tässä tytäryhteisö - ei kuitenkaan perinteisen erottelun mukaan kata säätiöitä. Toisaalta sellainen ilmaisu kuin tytäryhteisö tai -säätiö saattaa olla liian kankea, joten EOYL:ssa määriteltynä voitaneen pitää hyväksyttävänä käyttää termiä tytäryhteisö siten, että siihen sisältyvät sekä yhteisöt että säätiöt.

EOYL 9 LUKU: Osakeanti

EOYL 9 luvun 2 :n 2 momentti

Valtuutuksen enimmäiskesto (5 vuotta) julkisessa osakeyhtiössä siirtää päätöksentekovaltaa liikaa osakkailta yhtiön johdolle. Määräaika saisi olla enintään 2 vuotta, mikäli voimassa olevan oikeuden 1 vuoden maksimiaikaa halutaan pidentää. Laissa pitäisi ehdottomasti olla säädettynä valtuutuksen enimmäisaika myös yksityisille osakeyhtiöille, jotka voivat olla samalla tavalla osakkeenomistajista eriytyneiden ammattijohtajien johtamia kuin julkiset osakeyhtiöt.

EOYL 9 luvun 3 :n 3 momentti

Pyrkimys lain tahdonvaltaisten säännösten lisäämiseen (mietinnön perustelut, s. 156) ei ole riittävä syy sille, että yksityisessä osakeyhtiössä sallittaisiin yhtiöjärjestyksen(kään) määräyksillä poiketa lainkohdan 1 ja 2 momentin etuoikeutta koskevista säännöksistä. EOYL 1 luvun 7 :n yleissäännös on aivan liian epämääräinen estämään sellaisia ongelmia, joita voi syntyä niin laajan ja ennakoimattomiin tuloksiin helposti johtavan yhtiöjärjestykseen sisältyvän määräyksen soveltamisessa, jossa esimerkiksi kokonaan poistetaan osakkaiden etuoikeus uusiin osakkeisiin. Ehdotus merkitsee huomattavaa poikkeamista siitä vuoden 1997 uudistuksen tavoitteesta, joka oli nimenomaan turvata osakkeenomistajien yhdenvertaisuus osakeannissa (ks. hallituksen esitys n:o 89/1996, s. 72), jolla erikseen pyrittiin poistamaan niitä epäkohtia ja väärinkäytöksiä, joita aiemmin oli esiintynyt lain salliessa moniosakelajisessa yhtiössä määritellä yhtiöjärjestyksessä periaatteessa vapaasti (suurin piirtein samalla tavalla kuin mietinnön nyt esillä olevassa lainkohdassa) eri osakelajien etuoikeudesta osakepääomaa korotettaessa.

EOYL 9 luvun 12 :n 2 momentti

Ks. kommentti EOYL 2 luvun 8 :n 2 momentin kohdalla..

EOYL 9 luvun 13 :n 3 momentti

Ks. kommentti EOYL 2 luvun 10 :n 3 momentin kohdalla.

EOYL 9 luvun 15 :n 1 momentti

Ilmaisu  ... ennen kuin luovutus on täysin maksettu on huonoa kieltä

EOYL 9 luvun 19 

Mietinnön perustelut s. 165-166 eivät puolla maksuttoman osakeannin sallimista yhtiölle itselleen. Säännös tulisi poistaa.

EOYL 10 LUKU: Optio-oikeudet

EOYL 10 luvun 2 :n 2 momentti

Ks. kommentti EOYL 9 luvun 2 :n 2 momentin kohdalla.

EOYL 10 luvun 3 :n 3 momentti

Viittauksen selkeyden kannalta voisi olla asianmukaista täydentää sanallisesti sitä, mistä viitatuissa lainkohdissa määrätään.

EOYL 10 luvun 4 :n 2 momentti

Lainkohdan lopussa säädetään, että yhtiö voi ilmoittaa rekisteriin ilmoitettujen tietojen muutoksen rekisteröitäväksi. Rekisteritietojen oikeellisuuden ja yhtiön eri sidosryhmien suojan kannalta on tärkeätä, että yhtiön on ilmoitettava niistä.

EOYL 10 luvun 7 

Lainkohdan 1 momentin lopussa oleva säännöksen alun viittaussäännöksen kanssa päällekkäin menevä viittaus (lain 9 luvun 13 :n 2 momentin säännös) olisi lain selkeyden takia täsmentää siten, että siinä selvästi mainittaisiin, että optio-oikeuden ehtoihin ei sovelleta mainittua määräaikaa, ellei osaketta makseta apporttiomaisuudella.

Lainkohdan 2 momentti: Ks. soveltuvin osin kommentti EOYL 2 luvun 10 :n 3 momentin kohdalla.

EOYL 11 LUKU: Osakepääoman korottaminen

EOYL 11 luvun 4 :n 2 momentti

Ks. soveltuvin osin kommentti EOYL 2 luvun 10 :n 3 momentin kohdalla.

EOYL 12 LUKU: Pääomalaina

EOYL 12 luvun 2 :n 2 momentti

Lainkohdan alussa oleva sanonta  ... käytössä oleva ...  on huonoa kieltä. Parempi ilmaisu olisi  ... käytettävissä oleva ... .

EOYL 13 LUKU: Varojen jakaminen

EOYL 13 luvun 1 :n 2 momentti

Lainkohdassa sivuutetaan kaikki muut yhtiön sidosryhmät kuin osakkeenomistajat. Se on liian epämääräinen ja antaa mahdollisuuden tyhjentää yhtiö kaikkien osakkaiden suostumuksella. Säännös tulee poistaa lakitekstistä.

EOYL 13 luvun 1 :n 3 momentti

Lainkohdassa rajoitetaan liiallisesti yhtiön mahdollisuuksia toimia yhteiskunnallisesti vastuullisella tavalla kytkemällä varojen jakamisen laittomuus siihen, onko jakamiselle liiketaloudellinen peruste.

EOYL 13 luvun 2 

Varojenjaon laillisuuden kytkeminen yhtiön ja emoyhtiössä konsernin maksukykyisyyteen on liian epämääräinen (ks. edellä jaksossa III 2 esitettyjä näkökohtia)

EOYL 13 luvun 9 

Monet kansainväliset pörssiyhtiöt lahjoittavat nykyisin vapaaehtoisesti varoja hyväntekeväisyyteen tai muihin sosiaalisiin tarkoituksiin. Jotta tällainen  yhteiskuntavastuun kantaminen olisi mahdollista, lainkohta tulisi muuttaa siten, että varojen lahjoittaminen olisi lainkohdassa mainituilla edellytyksillä mahdollinen mihin tahansa sellaiseen tarkoitukseen, jota yhteiskunnassa pidetään hyväksyttävänä. Yleishyödyllinen tai siihen rinnastettava tarkoitus -kriteeri on liian suppea. Yhdessä ehdotuksen 13 luvun 1 :n 2 ja 3 momenttien kanssa säädettävää lakia pitänee tulkita siten, että lahjoitusten tekeminen ei olisi tulevaisuudessa mahdollista edes siinä laajuudessa kuin tänä päivänä.

EOYL 13 luvun 11 :n 1 momentti

Sanonta ulkopuolinen on epäselvä.

YLEISKOMMENTTI EOYL 13 LUVUSTA: Yhtiön varojen käyttämistä koskeva säännöstö korostaa liikaa osakkeenomistajia yksinomaisina yhtiön toiminnasta hyötyjinä. Osakeyhtiön oikeudellinen tarkoitus on vain voiton tuottaminen osakkaille, ei osakkaiden voiton maksimoiminen. Useat suuryritykset lahjoittavat nykyisin varoja erilaisiin hyväntekeväisyystarkoituksiin (yhdysvaltalaiset yhtiöt enemmän kuin eurooppalaiset, ks. Parkinson, J. E..: Corporate Power and Responsibility. Issues in the Theory of Company Law. Oxford University Press 2002, s. 302). Eri yhteyksissä on viime vuosina korostettu sitä, että suurten yritysten yhteiskuntavastuun tulisi ilmetä jo Adolf A. Berle Jr.:n ja Gardiner Meansin 1932 esittämällä tavalla yritystoiminnan ohessa vastuun kantamisena yhteiskunnassa yleisestikin (ks. esimerkiksi USA:ssa Ellsworth, mts. 182-225, Isossa-Britanniassa Elkington, John: Cannibals with Forks. The Triple Bottom Line of 21st Century Business. Oxford 1997, reprinted paper edition 2002, s. 41-67, s. 123-158 ja s. 305-338, ja Suomessa Toiviainen, Suomen yhteisöoikeuden arvoperusta, s. 139-201). Paineet maailmalla tämän suuntaiselle kehitykselle kasvavat koko ajan. Mahdollisuus lahjoittaa yhtiön varoja kohtuullisessa määrässä sosiaalisesti hyväksyttäviin tarkoituksiin ilman, että siitä olisi odotettavissa tulevaisuudessakaan vastiketta, ei ole ristiriidassa yhtiön voitontuottamistarkoituksen kanssa eikä tällaisessa yhteiskuntavastuullisessa yritystoiminnassa myöskään tuoteta yhdenvertaisuusperiaatteen vastaisesti kenellekään epäoikeutettua etua.  Lahjoitukset perustuisivat lisäksi yhtiössä vapaaehtoisesti tehtäviin päätöksiin.  Siitä syystä lain laatiminen sellaiseksi, että se sallisi ilman liiketaloudellista perustettakin tapahtuvat kohtuulliset lahjoitukset sosiaalisesti hyväksyttyihin päämääriin, edistäisi suomalaisen yhtiöoikeuden kilpailukykyä ja saattaisi sen vastaamaan niihin haasteisiin, joita 21. vuosisata yritystoiminnalle asettaa.

EOYL 14 LUKU: Osakepääoman alentaminen

EOYL 14 luvun 1 :n 1 momentti

Verrattuna luvun otsikkoon ja mietinnön perusteluihin (s. 187) lainkohdan alussa oleva sanonta siitä, että yhtiökokous  ... päättää osakepääoman jakamisesta ...  on epäselvä. Tarkoitus lienee säätää  ... osakepääoman jakamisesta osakkeenomistajille ... .

EOYL 14 luvun 5 :n 1 momentti

Lainkohdassa jää epäselväksi rekisteröimisen edellytys silloin, kun velkoja on hyväksynyt vapaaehtoisesti saatavansa maksun. Lainkohtaan pitäisi lisätä maininta siitä, että rekisteröinti on mahdollinen myös silloin, kun velkojan näytetään jo saaneen maksun saatavastaan.

EOYL 15 LUKU: Yhtiön omat osakkeet

EOYL 15 luvun 4 :n 2 momentti

Lainkohdassa oleva viittaus vain yleisesti EOYL 9 luvun saannöksiin on jossakin määrin epäselvä.

EOYL 15 luvun 5 :n 1 momentti

Siitä huolimatta, että pääomadirektiivi koskee vain julkisia osakeyhtiöitä, olisi EOYL 5 luvun 27 :n määräenemmistövaatimus päätettäessä omien osakkeiden hankkimisesta ja lunastamisesta ulotettava koskemaan myös yksityisiä osakeyhtiöitä, sillä lainkohdassa tarkoitetut päätökset ovat yhtiön toiminnassa poikkeuksellisia asioita.

EOYL 15 luvun 8 :n 2 momentti

Osakkaille jaettavan informaation riittävyyden takia olisi suotavaa, että hallituksen ehdottaessa omien osakkeiden lunastamista kokouskutsussa olisi aina sekä julkisessa että yksityisessä osakeyhtiössä selvitettävä lunastamisen tarkoitus ja muut siihen liittyvät osakkaiden kannalta merkitykselliset seikat.

EOYL 15 luvun 10 

Kun lainkohdan 2-4 momenttien perusteella EOYL 15 luvun 10 :n säännös osakkeiden yhdistäminen soveltunee ainoastaan julkisiin osakeyhtiöihin, tämän voisi mainita jo lainkohdan 1 momentissa.

EOYL 15 luvun 11 :n 3 momentti

Ks. kommentti EOYL 9 luvun 2 :n 2 momentin kohdalla.

EOYL 15 luvun 12 :n 1 momentti

Kun EOYL sallii moniääniosakkeet, ja laissa ei olisi ehdotuksen mukaan rajoitusta äänimääräeroille osakelajien välillä, tulisi lainkohdassa ehdottomasti kytkeä 10 %:n raja myös äänimäärään - moniääniosakkeiden kautta yhtiö voi saada haltuunsa huomattavan osan äänivallasta, jolloin ulkona olevat osakkeet eivät edusta riittävän realistisesti sitä valtaa, mikä osakkailla yhtiössä on.

Ks. myös kommentti EOYL 3 luvun 3 :n 1 momentin kohdalla.

EOYL 15 luvun 13 :n 2 momentti

Lainkohdassa on ilmeinen painovirhe. Siinä säädetään:  ... Jos julkiselle osakeyhtiöllä ... , kun pitäisi olla  ... Jos julkisella osakeyhtiöllä ... .

EOYL 15 luvun 15 

Lainkohdassa jää epäselväksi se, katsotaanko siinä tarkoitettujen henkilöiden merkinneen osakkeet yhteisomistajina vai miten omistusosuudet jakaantuvat.

EOYL 16 LUKU: Sulautuminen

EOYL 16 luvun 2 :n 3 momentti

Sulautumisdirektiivin (2 ja 3.1 art.) perusteella on jossakin määrin epävarmaa, onko ns. kolmikantasulautuminen ylipäänsä sallittua. Ainakin lainkohdassa ehdotetulla tavalla, jossa kokonaan muu taho kuin vastaanottava yhtiö antaa sulautumisvastikkeen tai osan siitä, on direktiivin kanssa ristiriidassa. Se olisi aiheellista poistaa.

Sikäli kuin esityksen mukainen kolmikantasulautuminen tulee meillä sallituksi, EOYL 16 luvun 3 :ää olisi täydennettävä sitä koskevilla sulautumissuunnitelman erityisnormeilla.

EOYL 16 luvun 3 :n 2 momentti 

Momentin 13 kohdan sanonta kuvaus on epäselvä, johdonmukaisempaa olisi tässäkin yhteydessä käyttää ilmaisua selvitys.

Sulautumissuunnitelmassa olisi syytä olla mahdollisen lunastusmenettelyn nopeuttamiseksi ehdotus lunastushinnasta ja sen määrittelyn perusteet.

EOYL 16 luvun 4 

Verrattuna apporttiomaisuutta yleensä koskeviin esityksen lainkohtiin tässä pykälässä vaaditaan sulautumissuunnitelmasta riippumattoman asiantuntijan lausunto. Lainkohdassa jää kuitenkin täsmentymättä, millä perusteilla riippumattomuus ja asiantuntevuus määrittyvät.

EOYL 16 luvun 7 :n 2 momentti

Lainkohdan alku on kielellisesti kömpelö. Se olisi aiheellista muuttaa esimerkiksi seuraavan sisältöiseksi: Rekisteriviranomaisen on annettava sulautuvan yhtiön hakemuksesta velkojille kuulutus ... .

EOYL 16 luvun 13 :n 2 momentti

Muualla lakiehdotuksessa viipymättä tehtävää ilmoitusta koskevissa säännöksissä on asetettu erityinen määräaika ilmoitusvelvollisuuden täyttämiselle. Lainkohdana viimeisessä virkkeessä olisi aiheellista tehdä samanlainen täydennys.

EOYL 16 luvun 15 :n 2 momentti

Ks. kommentti EOYL 2 luvun 10 :n 3 momentin kohdalla.

EOYL 16 luvun 16 :n 1 momentti

Ks. kommentti EOYL 14 luvun 5 :n 1 momentin kohdalla.

EOYL 16 luvun 19 

Lainkohdan lopussa oleva termi tuomiorekisteröiminen lienee painovirhe tai huonoa kieltä.

EOYL 17 LUKU: Jakautuminen

Ks. soveltuvin osin EOYL 16 luvun yhteydessä esitetyt kommentit.

EOYL 18 LUKU: Vähemmistöosakkeiden lunastaminen

EOYL 18 luvun 2 :n 2 momentti 

Lainkohdan mukaan yhtiön on viipymättä ilmoitettava lunastusoikeuden ja -velvollisuuden syntyminen/lakkaaminen rekisteröitäväksi. Lainkohtaan olisi aiheellista ottaa täydentävä määräys siitä, mitä viipymättä tarkoittaa. Niin ikään olisi syytä harkita yhtiön velvoittamista ilmoittamaan lainkohdassa tarkoitetuista olosuhteista niille vähemmistöosakkaille, joiden osakkeita lunastussäännös koskee.

EOYL 19 LUKU: Yritysmuodon muuttaminen

EOYL 19 luvun 1 :n 3 momentti

Ilmoituksen liitteiksi olisi johdonmukaista vaatia EOYL 2 luvun 10 :n 3 momentissa tarkoitetut vakuutukset ja todistukset. Ks. myös kommentti EOYL 2 luvun 10 :n 3 momentin kohdalla.

EOYL 19 luvun 2 

Ks. soveltuvin osin julkisista osakeyhtiöistä esitettyjä kommentteja EOYL 2 luvun 17 :n kohdalla.

EOYL 19 luvun 4 :n 1 ja 2 momentti

Säännöksiä olisi aiheellista täsmentää siten, että kaikkien yritysmuotoa muuttavien osakkaiden ei olisi pakko tulla mukaan toiseen yrityseen, kunhan vain osuuskunnan jäsenmäärä / henkilöyhtiön yhtiömiesten vähimmäismäärä entisistä osakkaista jatkaa toimintaa. Uusia osuuskunnan jäseniä/henkilöyhtiön yhtiömiehiä ei saisi muutosvaiheessa ottaa mukaan uuteen yritykseen. Tällöin lainkohta vastaisi sitä tulkintaa, mikä henkilöyhtiöoikeudessa on omaksuttu tapauksesta, jossa avoin tai kommandiittiyhtiö muuttuu osakeyhtiöksi.

EOYL 19 luvun 8 :n 1 momentti

Ks. kommentti EOYL 14 luvun 5 :n 1 momentin kohdalla.

EOYL 20 LUKU: Yhtiön purkaminen

EOYL 20 luvun 5 :n 1 momentti

Lainkohdassa esitetään tarpeettomasti selvitystilaan määräämisen tai rekisteristä poistamisen edellytykseksi kahta eri kehotusta. Lain käytännöllisyyden kannalta olisi parempi, että esityksessä tarkoitettu ensimmäinen kehotus (sopivalla tavalla kehotettava) jätetään pois.

EOYL 20 luvun 5 :n 2 momentti

Sikäli kuin 1 momentissa mainittu ensimmäinen kehotus (sopivalla tavalla kehotettava) jätetään lakiin pitäisi myös tästä kehotuksesta tehdä merkintä rekisteriin.

EOYL 20 luvun 9 :n 4 momentti

Lainkohdan lopussa oleva maininta siitä, että rekisteriviranomaisen on selvitysmiehen määräämisen sijasta poistettava yhtiö rekisteristä, toistaa jo EOYL 20 luvun 2 :ssä tarkoitetun säännöksen, ja näyttää siinä mielessä tarpeettomalta. Toisaalta se saattaisi olla tarkoituksenmukaista muotoilla siten, että lainkohdassa mainituilla edellytyksillä jo selvitystilaan asetettu yhtiö voidaan poistaa rekisteristä.

EOYL 20 luvun 16 :n 2 ja 3 momentti

Jaon moitetta ja jako-osuuden menettämistä koskevat säännökset näyttävät olevan rakenteellisesti huonossa paikassa. Luontevammalta tuntuisi ottaa ne omaksi pykäläksi esimerkiksi EOYL 20 luvun 17 :n jälkeen.

EOYL 20 luvun 25 

Säännöksissä voisi korostaa samalla tavalla kuin voimassa olevan lain 13 luvun 2 :ssä hallituksen velvollisuutta aktiivisesti seurata yhtiön taloudellista asemaa, ja täydentää sitä niin, että velvollisuus ryhtyä lainkohdassa tarkoitettuiihin toimenpiteisiin syntyy, mikäli hallituksella muutoinkin kuin tilinpäätöksen laatimisen yhteydessä on aihetta olettaa pykälässä tarkoitettu oman pääoman menetys.

Työryhmän yhtiön rahoitukseen esittämien muutosten takia lainkohdan merkitys jäänee käytännössä aiempaakin pienemmäksi. Pääomadirektiivin tavoitteiden toteutumisen näkökulmasta olisi syytä harkita, että lainkohdan 1 momentissa tarkoitettu toimintavelvollisuus syntyisi, mikäli oma pääoma on alle puolet osakepääomasta ja EOYL 8 luvun 2 :n 1-3 kohdissa tarkoitetusta vapaasta omasta pääomasta (arvonkorotusrahasto, käyvän arvon rahasto ja sijoitetun vapaan oman pääoman rahasto).

EOYL 21 LUKU: Päätöksen pätemättömyys

EOYL 21 luvun 3 

Lainkohdassa oleva viittaus EOYL 21 luvun 2 :n 1 momentin 2 kohtaan sellaisenaan tekee siitä tehottoman. Osakkeenomistajan moiteoikeuden olemassa olemiseksi riittävänä olisi pidettävä sitä, että hallituksen tekemä päätös  ... on selvästi 1 luvun 7 :n vastainen.

EOYL 21 luvun 4 

Lainkohdassa määritetyn tuomioistuimen määräämän päätöksen täytäntöönpanokiellon lisäksi laissa tulisi olla ainakin lausunnon laatijalta huomaamatta jäänyt säännös siitä, että pätemätöntä päätöstä ei ylipäätänsä saa panna täytäntöön.

EOYL 22 LUKU: Vahingonkorvaus

EOYL 22 luvun 1 :n 1 ja 2 momentti

Lainkohdat ovat jossakin määrin sekavat, kun 1 momentissa viitataan EOYL 1 luvun 8 :n yleisen huolellisuusvelvollisuuden rikkomiseen korvausvastuun perusteena yhtiötä kohtaan, ja 2 momentissa velvollisuuteen korvata yhtiölle tätä lakia tai yhtiöjärjestystä rikkomalla aiheutettu vahinko

Siitä syystä, että ilmaisua tätä lakia tai yhtiöjärjestystä on enemmän tai vähemmän onnistuneesti sekä oikeuskirjallisuudessa että -käytännössä pyritty tulkitsemaan siten, että osaksi tätä lakia tarkoittaa muitakin lakeja kuin osakeyhtiölakia, ja kun käytännössä kaikki yleisen huolellisuusvelvollisuuden tai lain rikkomukset voidaan palauttaa osakeyhtiölain tai yhtiöjärjestyksen vastaisiksi, lain jatkovalmistelussa olisi aiheellista pohtia sitä mahdollisuutta, että korvausvastuu määräytyisi lain tekstissä(kin) samalla tavalla vahingonkärsijästä riippumatta.

EOYL 22 luvun 7 :n 2 momentin 2 kohta

Lainkohta on tarpeeton. Se rajoittaa liikaa yksittäisen osakkeenomistajan oikeutta ajaa kannetta omissa nimissään yhtiön lukuun

EOYL 22 luvun 9 

Siitä syystä, että osakeyhtiön toiminnassa monasti vahinko syntyy vasta ehkä useankin vuoden jälkeen siitä päätöksestä tai toimenpiteestä, johon se perustuu, säännös tulisi muuttaa siten, että korvaussaatavan vanhentuminen alkaisi lainkohdassa säädetyllä tavalla vasta vahingon syntymisestä. Säännös olisi sopusoinnussa myös yleisen vahingonkorvausoikeuden korvaussaatavan vanhentumista koskevien sääntöjen kanssa (ks. 31.5.1974/412 annetun vahingonkorvauslain 7 luvun 2 , missä yleinen korvaussaatavan 10 vuoden vanhentumisaika alkaa kulua vahingon syntymisestä).

EOYL 22 luvun 10 

Lainkohta on poistettava (ks. perusteluista edellä jaksossa III 2).

Helsingissä 15. päivänä elokuuta 2003

Helsingin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta

Laati

Heikki Toiviainen
OTT, kauppaoikeuden dosentti
kauppaoikeuden vsn. professori